Справа № 136/1906/25
провадження № 1-кп/136/123/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року      м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025020060000185 від 01.08.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соболівка, Липовецького району, Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одружений, не працюючий, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2025 засуджено за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 будучи неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів, востаннє - 22.06.2022 Липовецьким районним судом Вінницької області, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та будучи звільненим з установи виконання покарань 13.10.2023, маючи не зняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин. 
Так, в кінці червня 2025 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Соболівка Турбівської ТГ Вінницького району Вінницької області, вирішив здійснити крадіжку майна з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_5 .
З цією метою ОСОБА_3 в кінці червня 2025 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено, прийшов до вказаного вище домоволодіння, та реалізовуючи свій злочинний умисел, повторно, протиправно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи незаконність своїх дій, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, так як власник майна та інші сторонні особи відсутні, достовірно розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та який неодноразово продовжувався, зокрема, 14.07.2025 на підставі Указу Президента України № 4524-IX строком до 05.11.2025, підійшов до гаражного приміщення та пошкодивши підручними засобами навісний замок, відкрив одну з створок гаражних воріт та таємно проник всередину вказаного приміщення.
Перебуваючи в даному приміщенні, ОСОБА_3 виявив ряд електричних та побутових речей, які в подальшому таємно викрав, а саме:
- мотокосу торгової марки «Буковина» модель «M-430PRO», бувшу в користуванні, вартістю з урахуванням зносу - 1 442 грн. 70 коп.;
- ?? поверхневий насос торгової марки «Water Pump Delta», моделі «JSWm10M», бувший у використанні, вартістю з урахуванням зносу – 1 359 грн. 40 коп.;
- кутову шліфувальну машину торгової марки «Einhell», моделі «TC-AG 125|850», бувшу у використанні, вартістю з урахуванням зносу - 830 грн. 00 коп.;
- ніж до мотокоси марки «X-treme proffesional» «255?25.4х1.3 ммх40T», з победітовими напайками, бувший у використанні, вартістю з урахуванням зносу - 109 грн. 90 коп.;
- ??перфоратор марки «Dnipro-M» моделі «RH-100Q», бувший у використанні, вартістю з урахуванням зносу – 2 321 грн. 90 коп.;
- ??бензопилу ланцюгову торгової марки «Kentavr», моделі «БП-4521TH», бувша в користуванні, вартість якої з урахуванням зносу – 2 140 грн. 30 коп.;
- набір інструментів торгової марки «Intertool», моделі «ЕТ-6036 SP» на 36 предметів в пластиковому кейсі, бувший у використанні, вартістю з урахуванням зносу 266 грн. 70 коп.;
- тачку господарську одноколісну торгової марки «Vitals» моделі «65/100-3В», бувшу у використанні, вартістю з урахуванням зносу - 984 грн. 80 коп.
В подальшому ОСОБА_3 , завантаживши все на викрадену садову тачку, ніким не помічений залишив місце вчинення злочину та викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 9 455 грн. 70 коп., що підтверджується висновками експерта за результатами проведення судових товарознавчих експертиз № 1776/25-21 від 12.08.2025 та № 1775/25-21 від 25.08.2025.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, в умовах воєнного стану та поєднане з проникненням в інше приміщення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Суду пояснив, що влітку 2025 року перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , прізвище якого уже не пам`ятає, в обвинуваченого виник умисел на крадіжку майна з домоволодіння ОСОБА_5 . В ході реалізації свого умислу обвинуваченим було зірвано замок з гаражного приміщення, після чого було відкрито гаражні ворота та винесено з гаража тачку, косу, насос та інше майно. В подальшому частину викраденого майна було реалізовано громадянину ОСОБА_7 . Враховуючи, що потерпілий майнових претензій до обвинуваченого не має, оскільки майно, яке залишилось у обвинуваченого повернуто потерпілому, ОСОБА_3 просить суд його суворо не карати, призначивши невеликий строк позбавлення волі.
Від потерпілого ОСОБА_5 до суду надійшла заява про судовий розгляд кримінального провадження за його відсутності, показання, надані ним у ході проведення досудового розслідування та обвинувачення прокурора підтримує у повному обсязі.
Суд переконався у тому, що покази обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, які характеризують його особу, стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
Також судом встановлено, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 22.06.2022 по справі № 136/210/21 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 08.10.2021, більш суворим остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Зараховано в строк відбуття покарання за даним вироком, частково відбуте покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 08.10.2021. Строк тимчасового залишення у слідчому ізоляторі у період з 01.11.2021 по дату набрання цим вироком законної сили, зараховано у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. 
У зв`язку із відбуттям строку покарання 13.10.2023 ОСОБА_3 звільнено з установи виконання покарань. 
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану та поєднане з проникненням в інше приміщення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, раніше неодноразово судимий, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особи винуватого, який є особою пенсійного віку, раніше судимий, майнового стану обвинуваченого, а також висновку органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
На думку суду таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69 та 75 КК України, судом не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні немає таких пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Окрім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2025 по справі № 136/91/25 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 коп. Даний вирок не виконано, оскільки зі слів обвинуваченого у нього відсутні відповідні кошти для сплати штрафу, а тому судом було видано виконавчий документ, який направлено для подальшого виконання органам державної виконавчої служби. 
Таким чином відомості про те, що на час постановлення даного вироку попередній вирок від 17.01.2025 виконано в матеріалах кримінального провадження відсутні. 
Враховуючи зазначене, суд вважає, що цей вид покарання обвинувачений ОСОБА_3 не відбув, судимість за вироком від 17.01.2025 не знята та не погашена, а відтак обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у період невідбутого строку покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2025, що зобов`язує призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із обов`язковим застосуванням вимог ст. 71 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.
Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
За правилами ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключає можливість застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказує про необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складання цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, то при призначенні остаточного покарання суд призначає остаточне покарання з урахуванням ст.ст. 71, 72 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.
Судом встановлено, що в ході досудового розслідування було накладено арешт на майно ухвалами слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 07.08.2025 та 18.09.2025, відтак питання про його скасування суд вирішує відповідно до положень ст. 174 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. 65, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 349, 368, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України призначене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та невідбуте покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2025 по справі № 136/91/25, яким засуджено ОСОБА_3 за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 коп. - виконувати самостійно.
Речові докази: три навісні замки невстановленої моделі, без ключів; тачку господарську одноколісну торгової марки «Vitals» моделі «65/100-3В»; бензопилу ланцюгову торгової марки «Kentavr» моделі «65/100-ЗВ»; електромотор водяної підстанції марки «Water Pump Delta», моделі «JSWm10» зеленого кольору; ніж для мотокоси марки «X-treme proffesional», з победітовими напайками - повернути власнику ОСОБА_5 .
Арешт на майно накладений ухвалами слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 07.08.2025 та 18.09.2025, а саме: тачку садову одноколісну марки «Vitals»; бензопилу марки «Kentavr», моделі «65/100-ЗВ»; підстанцію марки «WaterPumpDelta» моделі «JSWm 10» зеленого кольору; ніж для мотокоси марки «X-treme proffesional» з победітовими напайками, які знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, власником яких є ОСОБА_5 - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 13 146 (тринадцять тисяч сто сорок шість) гривень 48 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Липовецький районний суд Вінницької області.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8