П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/3310/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року, прийняте у складі суду судді Мельника О.М. в місті Миколаїв, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд з урахуванням уточнених позовних вимог: 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за періоди з 07.06.2024 р. по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025 у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за періоди з 07.06.2024 р. по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за періоди з 07.06.2024 р. по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025 у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах". Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за період 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 30.11.2024, з 16.12.2024 по 03.01.2025 пропорційно часу участі в таких заходах, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що подані представником позивача посвідчення УБД серія НОМЕР_2 від 08.07.2025, довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України від 31.01.2025 №350 не є допустимими доказами, так як Військову частину НОМЕР_3 було переформовано 01.02.2025, її номер анульовано та виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що виключає можливість видачі документів після цієї дати. Також апелянт не згоден із твердженням суду першої інстанції, що Військова частина НОМЕР_1 стала правонаступником Військової частини НОМЕР_3 та є належним відповідачем у даній справі, адже суд дійшов до такого висновку, не маючи жодного доказу, який би підтвердив її правонаступництво.
Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій він вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було ухвалене на підставі повного та всебічного дослідження судом всіх обставин справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу у складі НОМЕР_4 роти НОМЕР_5 батальйону (в/ч НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), яку в лютому 2025 реорганізовано у НОМЕР_6 Окрему бригаду берегової охорони Морської піхоти Військово-морських сил Збройних Сил України (номер військової частини - в/ч НОМЕР_1 ). У зв`язку з цим, військова частина НОМЕР_1 стала правонаступником в/ч НОМЕР_3 та є належним відповідачем у цій справі. Місцем проходження служби позивача було АДРЕСА_1 , де він приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань у складі військової частини НОМЕР_3 , яка вела воєнні (бойові) дії першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно. Згідно наказу в/ч №3 від 03.01.2025 Позивача було виключено зі списків в/ч НОМЕР_3 , проте повний розрахунок під час звільнення не здійснено. В порушення вимог п. 11 Постанови КМ України №168 додаткову винагороду за період з 07.06.2024 р. по 01.07.2024 р. Позивачеві взагалі не виплачено, а у періоди з 01.11.2024 р. по 28.11.2024 р. та з 16.12.2024 р. по 03.01.2025 р. було нараховано та виплачено без урахування вимог п. 11 постанови КМ України від 28.02.2022 р. №168, а саме: її розмір обчислено без збільшення до 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі військовослужбовця у таких діях та заходах.
Позивач вважає бездіяльність Відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди згідно п.11 Постанови №168 у вказані періоди протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії сприятливих умов військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі здійснюється за приписами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до пункту 1 постанови №168 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, з аналізу вищевикладеного, підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України №168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260, передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).
Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально, адже за відсутності документального підтвердження наведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 гривень не виникає.
Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Виходячи з аналізу вищенаведених норм, колегія суддів зазначає, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, є відповідні накази командирів (начальників) військових частин, в яких проходить службу військовослужбовець, які видаються у разі підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах, що засвідчується Довідкою керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. У свою чергу, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу. 
В матеріалах справи міститься Довідка від 27.08.2023 року за №2707 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (додаток 6 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2023 року за № 887). Відповідно до цієї довідки позивач з 12.09.2022 по 20.09.2022, з 20.09.2022 по 09.10.2022, з 10.10.2022 по 16.10.2022, з 17.10.2022 по 04.12.2022, з 12.11.2022 по 31.01.2023, з 06.10.2023 по 02.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Донецької області на підставі наказів командира ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Також Позивачем, разом із клопотанням про долучення доказів, було подано Довідку від 31.01.2025 № 350 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (додаток 6 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2023 року за № 887). Відповідно до цієї довідки позивач з 01.05.2024 по 11.05.2024, з 18.05.2024 по 29.05.2024, з 07.06.2024 по 30.11.2024, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Херсонській області, Херсонський район, Нижньодніпровський національний природний парк на підставі бойових розпоряджень командира, наказів командира ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_1 .
Колегія суддів у цій частині наголошує, що у постанові від 05.08.2024 у справі №200/4100/23 Верховний Суд зауважив, що розглядаючи дану категорію справ, суди попередніх інстанцій повинні перевіряти, чи підтверджує видана довідка про участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, розглядаючи її у сукупності з іншими доказами, зокрема такими, як бойові накази (розпорядження), журнали бойових дій, рапорти (донесення) командирів підрозділу тощо, як того вимагає пункт 4 розділу XXXIV Порядку №260. 
Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого статтею 2 та частиною четвертою статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Тобто, виходячи зі змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві, саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року було витребувано у відповідача низку документів на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025, водночас, відповідачем вказану ухвалу виконано не було, витребувані судом документи не надано.
В апеляційній скарзі відповідачем було зазначено, що вказані документи зберігались у Військовій частині НОМЕР_3 та після реорганізації Військової частини НОМЕР_3 були передані до Галузевого державного архіву Міністерства оброни України (м. Одеси).
Враховуючи викладене, для повного та всебічного розгляду справи, з метою вжиття заходів щодо з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025 року було витребувано від Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України належним чином засвідчені копії документів на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025 р., а саме: 
- належним чином засвідчені копії документів на підтвердження факту безпосередньої участі ст. лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025, зокрема:
- довідки про безпосередню участь ст. лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025;
- бойові накази (бойові розпорядження) в/ч НОМЕР_3 щодо охорони та оборони АТ «Херсонська ТЕЦ» у періоди з 01.11.2024 по 03.01.2025;
- бойові накази (бойові розпорядження) щодо участі ст. лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025;
- витяги з журналів бойових дій (вахтових журналів) щодо участі ст. лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди з 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025;
- рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу щодо участі ст. лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 07.06.2024 по 01.07.2024, з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025;
- інші документи, які свідчать про безпосередню участь ст. лейтенанта ОСОБА_1 бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди з 07.06.2024 по 01.07.2024 , з 01.11.2024 по 28.11.2024 та з 16.12.2024 по 03.01.2025;
- довідку про розмір основних та додаткових видів грошового забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , які він отримував за час служби у в/ч НОМЕР_3 .
На виконання вищезгаданої ухвали, до П`ятого апеляційного адміністративного суду 23.01.2026 надійшла архівна довідка від Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, в якій зазначено, що: в наказі командира в/ч НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) по стройовій частині від 05 серпня 2024 року №431 наказано виплатити ст. лейтенанту ОСОБА_1 за період безпосередньої участі в бойових діях з 01.07.2024 по 31.07.2024 р, додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за липень 2024 року; в наказі командира в/ч НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) по стройовій частині від 05 грудня 2024 року №706 наказано виплатити ст. лейтенанту ОСОБА_1 за період безпосередньої участі в бойових діях з 28.11.2024 по 30.11.2024 р. додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за листопад 2024 року та за період безпосередньої участі в бойових діях з 01.11.2024 по 27.11.2024 р. додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за листопад 2024 року; в наказі командира в/ч НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) по стройовій частині від 05 січня 2025 року №6 наказано виплатити ст. лейтенанту ОСОБА_1 за період безпосередньої участі в бойових діях з 01.12.2024 по 14.12.2024 р. додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за грудень 2024 року та за період безпосередньої участі в бойових діях з 15.12.2024 по 31.12.2024 р. додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за грудень 2024 року. 
Водночас, в бойових розпорядженнях командира в/ч НОМЕР_3 за періоди: з 07 червня по 01 липня 2024 року, з 01 по 28 листопада 2024 року та з 16 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року, а також в журналах бойових дій в/ч НОМЕР_3 за періоди: з 07 червня по 01 липня 2024 року, з 02 по 28 листопада 2024 року, з 16 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року ОСОБА_1 не значиться. 
Колегія суддів звертає увагу, що якщо позивач не виконував завдань, що дають право на додаткову винагороду, важливо встановити, які саме завдання він виконував і де проходив службу, так як ці обставини є ключовими для правильного вирішення спору і не можуть бути проігноровані (подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 22.01.2026 року у справі № 360/1332/23, від 22.11.2023 у справі №520/690/23, від 05.06.2024 у справі № 200/660/23 та інших).
Враховуючи вищевикладене, наявні у матеріалах справи докази містять суттєві суперечності, які не дозволяють беззаперечно підтвердити право позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за спірні періоди, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за вказані періоди є необґрунтованими, оскільки факт перебування в районі ведення бойових дій (підтверджений довідками) сам по собі не є тотожним факту безпосередньої участі в бойових діях без відповідного запису в бойових розпорядженнях та журналах бойових дій.
Щодо доводів апелянта у частині, що відповідач не є правонаступником у спірних правовідносинах, колегія суддів такі доводи відхиляє та спростовує, так як на виконання вищезгаданої ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025 року, за дорученням Департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України, на підставі наданої інформації від начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України (вих. №321/8904 від 24.12.2025), 29.12.2025 було доведено до відома, що відповідно до облікових даних Головного управління персоналу ГШ ЗСУ за результатами проведення організаційних заходів, визначених директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 24 листопада 2024 року №Д321/109/ДСКЮ, станом на 01.02.2025 військову частину НОМЕР_3 переформовано у військову частину НОМЕР_1 , а військова частина НОМЕР_1 вважається прямим правонаступником військової частини НОМЕР_3 .
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга відповідача - задоволенню, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька