ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року	Львів	Справа № 380/16719/24 пров. № А/857/33122/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року в справі № 380/16719/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Андрусів У.Б.,
час ухвалення рішення – 07 липня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач), в якому просив:
визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Львівській області у наданні направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, передбаченого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285.
зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2024 та видати йому направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи.
Рішенням Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що передбачено дві підстави направлення поліцейського на медичний огляд до ВЛК: 1) якщо у поліцейських, які перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я МВС, виявлені хронічні захворювання з вираженими функціональними порушеннями, несприятливим прогнозом, керівник закладу інформує про це відповідний підрозділ кадрового забезпечення Національної поліції України з метою направлення таких поліцейських на ВЛК для визначення придатності до подальшої служби; 2) якщо поліцейські, військовослужбовці впродовж року близько 4-х місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання (травми, поранення), часто та довготривало хворіють, вони зобов`язані за поданням підрозділу кадрового забезпечення пройти лікарську (військово-лікарську) експертизу у ВЛК для визначення придатності до подальшої служби. Тобто, у направленні зазначаються мета і питання.
Стаття 77 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України, при цьому, підставами для звільнення є як власне бажання особи, так і хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.
У наказі ГУ Національної поліції у Львівській області № 63 о/с від 06.02.2024 року у якості підстави для звільнення позивача зі служби в поліції зазначено: "п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" і в рапорті від 22.01.2024 року про звільнення зі служби в поліції зазначено пункт 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», не за пунктом 2 частини 1 статті 77 за станом здоров`я (через хворобу) та зазначено, що від проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 відмовився. Таким чином, з самого рапорту позивача не вбачається, що він просив звільнити його зі служби в поліції у зв`язку з хворобою.
Відповідно до пункту 13 розділу VI колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України та наказом від 06.02.2024 №63 о/с звільнений зі служби відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням).
26.03.2024 позивач звернувся із заявою до ГУ НП у Львівській області, в якій просив скерувати для проходження військово-лікарської комісії як колишньому працівнику поліції у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
Однак листом від 22.04.2024 №Г-42/Оп/13/01-2024 відповідач, покликаючись на  приписи Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, повідомив про відсутність підстав для видачі направлення на медичний огляд для проходження лікарської експертизи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС) унормовано Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285 (далі - положення № 285, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
До основних завдань М(ВЛ)К, за змістом п.п. 3 п. 2 розділу І положення №285, віднесено визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) поліцейських, військовослужбовців НГУ, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців НГУ, а також колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового і начальницького складу).
Абзацом 8 п.  4 розділу І положення №285 унормовано, що рішення М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) поліцейських, колишніх поліцейських приймаються згідно з вимогами цього Положення.
З огляду на те, що, як установлено судом, позивач звільнений зі служби в поліції  06.02.2024, застосуванню до спірних відносин підлягають приписи положення №285 у редакції чинній станом на 05.10.2023 (Наказ МВС від 07.08.2023 № 646).
Згідно з п. 1, 14 розділу ІІ положення №285 лікарська та військово-лікарська експертизи проводяться штатними та позаштатними М(ВЛ)К. Однією з функцій штатної М(ВЛ)К є  організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертиз.
Відповідно до п. 1 розділу III положення №285 направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, форма якого наведена в додатку 4 до цього Положення (далі - Направлення на медичний огляд), оформлюється підрозділами кадрового забезпечення поліції, командуванням головного органу військового управління, оперативно-територіальних об`єднань, з`єднань, військових частин НГУ (далі - військові частини).
Пунктом 11 розділу V положення №285 регламентовано, що колишні поліцейські, колишні особи рядового і начальницького складу можуть ініціювати питання визначення їх придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв). У такому разі лікарська (військово-лікарська) експертиза проводиться штатною М(ВЛ)К за наявності Направлення на медичний огляд, оформленого за місцем служби.
Отже, цим пунктом чітко закріплено право колишніх поліцейських ініціювати питання щодо причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). Водночас, положення № 285 не містить підстав для відмови підрозділом кадрового забезпечення за місцем колишньої служби співробітнику у разі подання відповідного рапорту (заяви) для направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).
Тобто, положенням № 285 закріплений обов`язок підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби співробітника щодо видачі направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи щодо причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).
Відтак, у разі надходження відповідної заяви від колишнього співробітника, підрозділ кадрового забезпечення за місцем колишньої служби зобов`язаний видати направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), оформлене згідно форми, встановленої додатком 4 положення № 285. 
За результатами лікарської (військово-лікарської) експертизи М(ВЛ)К приймають рішення (постанови) М(ВЛ)К, які включають відомості про діагноз, придатність (непридатність) до служби в поліції або НГУ та причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) (п. 1 розділу VIII положення № 285).
Рішення (постанови) М(ВЛ)К щодо поліцейських, військовослужбовців НГУ приймаються станом на дату їх медичного огляду, а щодо колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців НГУ - на дату фактичного звільнення зі служби за результатами розгляду документації, складеної в період проходження служби.
З огляду на викладене, наведені правові норми дають право на проходження вказаного обстеження військово-лікарською комісію також і колишніми поліцейським, військовослужбовцями чи особам рядового і начальницького складу МВС, які вже звільнені зі служби та мають намір підтвердити наявні у них поранення, травми, каліцтва чи захворювання, пов`язані з проходженням служби.
Позивач, як колишній працівник відповідача, не може бути обмежений у соціальному захисті та реалізації права на проходження обстеження та військово-лікарської експертизи на предмет пов`язаності його захворювання із проходження служби в поліції. Таке право має бути реалізоване шляхом звернення до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи.
Крім того, суд вказує, що поняття ініціювати питання не закріплю за собою специфічної форми звернення, у якій позивач повинна чітко вказати з яких питання повинно видавись направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи.
Під час вирішення питання щодо направлення на медичний огляд позивача, відповідач обмежився лише посиланням на п. п. 1 п. 4 розділу III положення N 285, не беручи до уваги інші підпункти пункту 4 розділу III положення № 285, не надавши їм належної оцінки, у зв`язку з чим фактично обмежив у праві позивача на отримання направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи.
Суд зазначає, що підстава звільнення не є визначальним у спірних правовідносинах та не унеможливлює права позивача ініціювати питання визначення його придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
Правові питання з виплати одноразової грошової допомоги чи зміни формулювання причини звільнення не є спірними в правовідносинах, що склалися в цій справі, відтак доводи апелянта в цьому контексті колегією суддів відхиляються.
Положення № 285 не передбачає повноважень відповідача щодо відмови у видачі направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, а не допуск особи до проходження лікарської чи військово-лікарської експертизи є дискреційними повноваженнями М (ВЛ)К (п. 5 розділу III положення № 285).
Судова колегія зазначає, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах не відповідає визначеному ч. 2 ст. 2 КАС України критерію законності та порушує право позивача на отримання направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, тому відмову у видачі такого направлення суд першої інстанції підставно визнав протиправною.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року в справі № 380/16719/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.