27.01.26
22-ц/812/412/26

Провадження №22-ц/812/412/26
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 січня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Крамаренко Т.В., Яворської Ж.М., 
із секретарем судового засідання: Шурмою Є.М.,
за участю представника позивача – адвоката Давидової О.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №490/9340/25 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Центральний районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Саламатіна Олександра Вікторовича у приміщенні цього суду 02 грудня 2025 року, дата складання повного судового рішення не зазначена, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
у с т а н о в и в :
04 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . 
Посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, подальше сумісне життя сторін є неможливим, примирення та збереження сім`ї є недоцільним, позивач просив шлюб сторін розірвати.
27 листопада 2025 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти розірвання шлюбу, наполягає на безпідставності та недоведеності позовних вимог, звертає увагу на те, що з 27 серпня 2025 року ОСОБА_1 перебуває під вартою за ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва у справі № 489/69433/25, а також наполягає на наданні їм з позивачем строку на примирення терміном шість місяців, посилаючись на бажання зберегти сім`ю, також просила зупинити провадження у справі до закінчення строку для примирення та до закінчення строку дії воєнного стану. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 02 грудня 2025 року клопотання відповідачки ОСОБА_2 про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі задоволено частково, надано сторонам строк для примирення терміном на 6 (шість) місяців, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення - до 02 травня 2026 року. В іншій частині клопотання залишено без задоволення.
Задовольняючи клопотання про надання сторонам строку для примирення та зупинення провадження, суд виходив з положень до статті 111 СК України, врахував роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та вважав, що скільки відповідачка не погоджується на розірвання шлюбу та просить надати строк для примирення, з метою вжиття заходів для примирення подружжя необхідно надати сторонам строк для примирення - 6 місяців.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права й просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач наполягає на тому, що примирення сторін неможливо, вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, звертає увагу на те, що він є військовослужбовцем, за заявою відповідачки виданий судовий наказ про стягнення з нього аліментів на дитину, не має наміру спілкуватися з відповідачкою щодо примирення, тому вважає, що затягування судового процесу є неправомірним. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просить залишити її без задоволення як безпідставну, ухвалу суду – без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача - адвоката Давидової О.Ю., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав. 
Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвала суду першої інстанції, що оскаржується, відповідає вказаним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2020 року сторони зареєстрували шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 6, 7).
Звертаючись із позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач в його обґрунтування вказав, що спільне з відповідачкою життя не склалося, на час пред`явлення позову шлюбні стосунки припинені.
Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти розірвання шлюбу, наполягала на тому, що роздільне проживання її та чоловіка є вимушеним, пов`язане із тим, що позивач проходить службу у Збройних Силах України, а з 27 серпня 2025 року перебуває під вартою на підстав ухвалу слідчого судді у кримінальному провадженні за частиною 5 статті 407 КК України, ініціатором звернення з цим позовом, на її думку, є мати позивача, тоді як відповідачка бажає зберегти сім`ю, тому просила надати 6 місяців для примирення сторін. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу, якою надано сторонам строк на примирення – 6 місяців та зупинено провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що для цього є передбачені статтею 111 СК України та пунктом 4 частини 1 статті 251 ЦПК України підстави.
Колегія суддів погоджується з таким висновком та не приймає аргументи апеляційної скарги про його безпідставність. 
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.
Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 08 березня 2023 року справа № 127/16963/22-ц (провадження № 61-203св23).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя».
Тобто закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. За такого суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, але, вирішуючи питання наявності підстав для надання сторонам строку на примирення, має зважити конкретні обставини справи, зокрема – відомості щодо непроживання сторін, його тривалість, поведінку відповідача у справі, наявність дітей та інші обставини.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції за відсутності будь-яких об`єктивних доказів тривалості та причин непроживання сторін (відомості про це позивач у позовній заяві не викладав), наявність у сторін малолітньої дитини, невизнання позивачкою позову та її бажання зберегти сім`ю, клопотання відповідачки про надання строку для примирення сторін з метою збереження сім`ї, яке подано без зволікань разом із відзивом на позовну заяву, обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для застосування заходів з примирення сторін, надавши для цього строк у 6 місяців.
Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги, які правильність наведеного висновку суду першої інстанції не спростовують.
Так, апеляційний суд не приймає посилання в апеляційній скарзі на те, що шлюбні стосунки сторін припинені багато років тому за ініціативою відповідачки, а також про стягнення нею на утримання дитини аліментів та перешкоджання нею у спілкуванні позивача з дитиною, оскільки такі обставини у позовній заяві не викладались, підтвердження їх у матеріалах справи відсутні.
За такого колегія суддів доходить висновку, що матеріалами справи не підтверджено, що надання сторонам судом першої інстанції строку для примирення суперечить моральним засадам суспільства та загальним засадам цивільного судочинства. Крім того, надання такого строку судом безпосередньо після пред`явлення позову не порушує вимоги щодо розумності строків розгляду справ.
Тому, виходячи із встановлених на підставі наявних матеріал справи обставин, суд першої інстанції прийняв законну та обґрунтовану постанову, яка відповідає положенням матеріального права та вимогам процесуального закону, тому апеляційний суд в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для її скасування. 
Щодо доводів про відсутність законних підстав для зупинення провадження у справі на період запровадження воєнного стану, апеляційний суд їх не обговорює, оскільки суд першої інстанції такі вимоги відхилив.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційним судом судове рішення не змінювалось та не ухвалювалось нове, відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат, який має бути проведений за наслідками розгляду справи по суті. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Головуючий  Т.М. Базовкіна
Судді:  Т.В. Крамаренко
Ж.М. Яворська
_____________________________________________
Повна постанова складена 27 січня 2026 року