Справа № 559/2118/24 
Провадження № 2/559/66/2025 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2025 року          м.Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Джигирей В.В.,
розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції сторін.
1.1 Адвокат Ковальова Н.М. звернулася до суду від імені та в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.2021. Під час шлюбу 29.07.2022 сторонами у спільну сумісну власність подружжя було придбано автомобіль Dodge Journey, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до висновку оцінювача Свістунова І.С. від 11.06.2024 вартість спірного автомобіля становить 533 000 грн. Добровільно поділити майно відповідач відмовляється, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Оскільки автомобіль перебуває у користуванні відповідача та відноситься до неподільного майна, просить залишити його за відповідачем з присудженням сплати грошової компенсації позивачці вартості спільного майна подружжя - частини транспортного засобу в розмірі 266 500 грн., а також судових витрат у справі.
1.2 Представник відповідача Куль І.В. подала відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2021, станом на час укладення шлюбу подружжя навчалося разом у інтернатурі. 29.07.2022 ОСОБА_2 прибав автомобіль Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль був імпортований із США у пошкодженому стані і його купівельна вартість склала 13200 доларів США. 17.03.2023 позивачка набула у власність квартиру в м. Житомир на підставі Договору дарування. При цьому відповідач не знав про укладений між його дружиною та її батьком Договору дарування вказаної квартири. На проведення капітального ремонту квартири були витрачені усі спільні кошти подружжя, подаровані в честь у кладення шлюбу, а саме: 3000 доларів США. Також відповідач регулярно давав свої власні кошти на ремонт у сумі 200-300 доларів США. У зв`язку із погіршенням відносин між подружжям, позивачка переїхала проживати до своїх батьків, при цьому відповідача у квартиру у м. Житомир не допускає, останній проживає на орендованій квартирі. Вважає, що ОСОБА_2 має право на пред`явлення до ОСОБА_1 позову про відшкодування витрат, понесених на проведення капітального ремонту та створення невід`ємних поліпшень нерухомого майна, витрачених на виконання ремонтних робіт в квартирі позивача. Відповідач не мав наміру пред`являти вказаний позов та неодноразово пропонував дружині не звертатися до суду, а вирішити всі майнові питання самостійно. Проте, позивачка все ж звернулася до суду, знаючи, що відповідач втратив джерела доходів, які мав до шлюбу. Позивачці відомо, що джерелом набуття спірного автомобіля є особисті кошти відповідача, набуті ним ще до укладення шлюбу. На момент придбання автомобіля подружжя навчалося та отримували доходи у виді заробітної плати в розмірі близько 6500 грн., також відповідач отримував соціальну допомогу як особа з інвалідністю у розмірі 2000 грн. При цьому подружжя орендувало житло. Вказане унеможливлює набуття автомобіля такого класу за рахунок спільних коштів і праці за 9 місяців після укладення шлюбу. Таким чином, вважають, що автомобіль Dodge Journey не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Щодо вартості майна, зазначеної у позові, вказує, що відповідач не погоджується із наданої стороною позивача оцінкою.
1.3 Представник позивачки Ковальова Н.М. подала відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, в тому числі кошти, які були подаровані сторонам на весілля, зароблені під час перебування у шлюбі та подаровані батьками на придбання автомобіля. Навчання сторін одночасно і отримання однакової заробітної плати лише підтверджує рівність доходів сторін та відсутність особистих доходів у відповідача. Жодних доказів, що відповідач придбав спірне майно за свої особисті кошти, суду не надано. Твердження відповідача про значні вкладення його особистих та спільних коштів у ремонт квартири позивачки також є надуманими та нічим не підтвердженими. Тому просить позов задовольнити. 
1.4 Представник відповідача Куль І.В. подала додаткові пояснення у справі та зазначає, що 09.09.2024 відповідачем було долучено до матеріалів справи висновок експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи, яким визначено ринкову вартість спірного т/з. Стороною позивача не надано будь яких належних обґрунтувань, що такий висновок є неправильним або не повним. Водночас, Рівненським НДЕКЦ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду, надано висновок від 14.04.2025, згідно якого в основу дослідження покладено періодичний довідник «Бюлетень Автотоварознавця №139 лютий 2025. Однак БА №139 був актуальним в період з 01.02.25 по 01.04.25. Наступний випуск №140 вийшов 01.04.25. Отже, експертом в порушення Методики використанні не актуальні джерела інформації вихідної вартості т/з. Висновок експерта від 14.04.2025 про те, що ціна автомобіля «DODGE JOURNEY», який був у користуванні з урахуванням строку його експлуатації за інформацією з довідкової літератури станом на 14.04.2025 складає 535 150,00 грн. не мають підтвердження. Окрім того, якщо порівняти вихідні дані, то на момент проведення експертизи згідно висновку Експерта від 06.09.2024 та проведення повторної експертизи, ціна ідентичних колісних транспортних засобів, становила при первинній - 500 610,00 грн, а при повторній експертизі зросла до 535 150,00 грн. Отже під плином часу, вихідна ціна ТЗ зросла майже на 35 тис. Також зазначає, що стороною відповідача було надано докази того, що на момент придбання автомобіль був у пошкодженому стані та експертом у Висновку від 06.09.2024 застосовано додатковий коефіцієнт зменшення вартості КТЗ 10,00%. Проте, Висновком експерта від 14.04.2025 вказаний коефіцієнт не застосований. Тому вважає, що Висновок експерта від 14.04.2025 про визначення дійної ринкової вартості автомобіля Dodge Journey, є не допустимим доказом.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 
2.1 Ухвалою суду від 18.06.2024 відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
2.2 Ухвалою суду від 02.07.2024 задоволено клопотання представника позивачки Ковальової Н.М. про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. 
2.3. Крім того, в заявах по суті справи: стороною позивача заявлялось про намір подати до суду висновок судової транспортної товарознавчої експертизи, таку можливість було забезпечено судом; стороною відповідача заявлялось клопотання про врегулювання спору за участю судді, однак сторона позивача заперечувала, а для процедури необхідна згода двох сторін, тож вона не була реалізована, 22.04.2025 сторона позивача підтвердила ще раз, що не бажає цієї процедури; також сторона відповідача клопотала про витребування доказів, а саме: інформації у ГУ ДПС у Житомирській області про доходи ОСОБА_1 , однак сторона позивача надала таку інформацію в відповідь самостійно.
2.4. 09.09.2024 сторона відповідача подала до суду висновок транспортно-товарознавчої експертизи, а 29.11.2024 долучила уточнений висновок експерта.
2.5. Ухвалою суду від 29.01.2025 задоволено клопотання представниці позивачки Березенської Ю.О про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.
2.6 Представниця позивачки 30.01.2025 клопотала про призначення судової експертизи, а сторона відповідача 10.02.2025 заперечувала, проте одночасно також просила призначити судову експертизу, проти якої вже заперечувала представниця позивачки. Учасники бажали з`ясувати лише одне питання, яке цікавить обидві сторони: яка дійсна ринкова вартість автомобіля Dodge Journey, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ? При цьому, хоч і заперечували проти клопотань щодо експертизи один одного, але обидві сторони просили провести ту ж експертизу, але не дійшли згоди про експерта чи експертну установу, яка її має проводити. В цій ситуації не було жодної процесуальної необхідності проводити додаткову експертизу тому ж експерту, а потім повторну експертній установі, бо це лише призвело б до даремних витрат часу і фінансових ресурсів. Те, що первинна експертиза неповна, фактично визнає сторона відповідача, коли просить про додаткову експертизу, бо не було враховано стан задньої балки транспортного засобу. А сторона позивача хотіла бути ініціатором проведення експертизи, щоб мати можливість довести свою позицію суду і безпосередньо долучитись до огляду автомобіля, який знаходиться в фактичному володінні відповідача.
За таких умов суд призначив ухвалою суду від 10.02.2025 додаткову судову транспортно-товарознавчу експертизу, але для об`єктивності її виконання доручив експертам іншої установи - третьої для сторони позивача і відповідача, керуючись територіальним принципом: Рівненському науково - дослідному експертно - криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі зупинено, а також задоволено клопотання представниці відповідача про огляд веб-сайту.
2.7. 22.04.2025 до суду надійшов висновок експерта і 23.04.205 ухвалою суду провадження у справі поновлено. 
2.8. 10.06.2025 надійшла заява представниці позивачки про розподіл судових витрат з додатками, зокрема і на правничу допомогу, а 11.06.2025 додано квитанцію про оплату проведеної судової експертизи.
2.9. Представниця відповідача адвокатка Куль І.В. неодноразово з різних причин просила відкласти судовий розгляд справи: 11.09.2024 в зв`язку зі своєю тимчасовою непрацездатністю, 11.06.2025 з метою підготовки клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (хоч суд відклав розгляд, відповідне клопотання за наступних півроку так і не надійшло), 07.07.2025 у зв`язку зі своєю хворобою, 10.12.2025 у зв`язку з погіршенням свого самопочуття через вагітність. Загалом за увесь процес сторона відповідача до суду в особі відповідача ОСОБА_2 та його представниці Куль І.В. з`явилась лише один раз - 10.02.2025. При цьому сам відповідач і не пояснював причини своєї неявки. Одночасно із черговою заявою про відкладення 10.12.2025 представниця відповідача надала суду додаткові пояснення, в яких просила не брати до уваги висновок експерта від 14.04.2025, бо він викликає сумніви в його правильності, а також клопотала про долучення доказів - відповіді на її запит ще від 16.06.2025.
Представниця позивача адвокатка Березенська Ю.О. в судовому засіданні 10.12.2025 заперечує проти чергового відкладення судового розгляду, який і так уже триває близько півтора роки, а представниця відповідача дзвонила батьку позивачки з незрозумілою пропозицією ще затягнути розгляд справи і відкласти це засідання на 10.12.2025. Наполягає на судовому розгляді і просить відмовити в задоволенні клопотання про долучення відповіді на запит, отриманої майже півроку тому і поданої з порушенням строків.
2.10. Суд задовольнив клопотання сторони відповідача про долучення доказів з метою повноти судового розгляду. Однак щодо чергового відкладення розгляду справи, то суд звертає увагу, що вказана справа є незначної складності, малозначна станом на час відкриття провадження ще 18.06.2024, однак перебуває у провадженні суду без вирішення вже майже 18 місяців, а судовий розгляд неодноразово відклався саме за клопотання представниці відповідача. Під час такого тривалого розгляду справи судом було надано можливість сторонам у повній мірі скористатися своїми правами і навіть проведено судову експертизу. Водночас представницею відповідача було подано відзив на позовну заяву, додаткові пояснення, заявлено чисельно клопотання, які були вирішенні судом. Відтак, процесуальні права відповідача, закріплені нормами ЦПК України, були реалізовані у повному обсязі. Вибір представника залежить лише від волі відповідача і стан вагітності не може бути причиною для відкладення справи на невизначений час. Згідно ст.223 ЦПК України юридичних підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, відповідне четверте клопотання сторони відповідача про відкладення судового розгляду задоволенню не підлягає. 
2.11. Представниця позивача просить задовольнити позов, який підтримує, а також стягнути судові витрати з відповідача.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 
3.1. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2021 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №2886, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.7). 
3.2. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 за ОСОБА_2 29.07.2022, тобто в період перебування у шлюбі, було зареєстровано автомобіль марки Dodge Journey, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.6).
3.3. Згідно звіту кваліфікованого оцінювача ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» від 11.06.2024 про оцінку автомобіля марки Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його ринкова вартість станом на 11.06.2024 становить 533 000 грн. Оцінка здійснювалась методом порівняння. Оцінювач не проводив огляду об`єкта оцінки, дані щодо основних характеристик надані замовником. Згідно рахунку на оплату та платіжної інструкції від 11.06.2024, вартість оцінки становить 1000 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» (т.1 а.с.8-10).
3.4. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2024 встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира загальною площею 45,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 . Підстава реєстрації: договір дарування квартири, дата державної реєстрації 17.03.2023 (т.1 а.с.42).
3.5 Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованого доходу, розмір доходу ОСОБА_2 за період з 4 кварталу 2021 року по 2 квартал 2022 року становить 61 509,63 грн. (т.1 а.с.43-45).
3.6 Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованого доходу, дохід ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року становив: з січня по червень у виді стипендії у розмірі близько 1400 грн., з серпня по грудень заробітна плата у середньому розмірі 6000 грн. За період з січня 2022року по січень 2023 року середній дохід ОСОБА_1 становив близько 6500 грн. (т.1 а.с.74-78).
3.7 08.07.2024 ОСОБА_2 було укладено Договір №497.24СЕ з ФОП « ОСОБА_6 » про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, надання експертних та інформативних послуг. Згідно Висновку експерта №497.24СЕ від 06.09.2024, з врахуванням уточнень, ринкова вартість автомобіля Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням пошкоджень, наявних станом на момент огляду 09.07.2024 становить 352 364,29 грн. На дослідження надано об`єкт оцінки автомобіль, огляд досліджуваного автомобіля забезпечений та проведений 09.07.2024 в світлий час доби за адресою АДРЕСА_2 . Під час проведення огляду експертом проводилося фотографування представленого автомобіля за допомогою цифрової фотокамери. До Висновку надано ремонтну калькуляцію №497.24СЕ та фото таблиці (т.1 а.с.118-140).
3.8 За інформацією, розміщеною в мережі Інтернет за посиланням https://bid.cars/ua/lot/1-55916791/2018- Dodge-Journey-НОМЕР_10 остання ставка за лот 1-55916791 автомобіль з НОМЕР_9 становить 3900 доларів США, митна вартість 6125 доларів США, орієнтовна вартість, включно з митними платежами орієнтована вартість 8021євро.
3.9 Також, на виконання ухвали суду Рівненським НДКЦ було надано Висновок експерта №СЕ-19/118-25/3739-АВ від 14.04.2025, згідно якого дійсна вартість автомобіля Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату оцінки 14.04.2025 складає 435 976,24 грн. На експертизу було надано 23.03.2025 автомобіль Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 та усі матеріали цивільної справи. До висновку експерта додано ілюстративні таблиці та ремонтну калькуляцію. Згідно платіжної інструкції від 10.04.2025, вартість проведеної експертизи становить 4775,40 грн. Платником вказана ОСОБА_1 , що відповідає ухвалі суду про призначення (т.1 а.с.198-210, 244).
3.10. Згідно відповіді на Інформаційно-обчислювального центру союзу експертів України від 16.08.2025 актуальність цін довідника визначається періодом дати наступного випуску, тобто за концепцією видання БА 139 було актуальним в період з 01.02.2025 до 01.04.2025. В залежності від варіантів придбання довідника замовники можуть отримати його в день виходу 01.04.2025 (електронна версія) чи поштою на протязі тижня після виходу - 07.04.2025 (а.с. 29 т.2). 
IV. Норми права, які застосував суд.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), Верховного Суду України у справі №6-843цс17 від 24.05.2017 року.
Верховний Суд у своїй постанові від 02.06.2021 у справі №394/876/17 акцентував на тому, що немає значення, чи працювала дружина чи ні, чи отримувала вона достатній дохід від своєї діяльності, майно, за умов, визначених СК України, є спільною сумісною власністю та підлягає поділу.
Спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17, постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19).
Зокрема, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя може виключатися в разі набуття такого майна за час шлюбу, але за кошти, які належали одному із подружжя особисто. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Відповідно ч. 1, 2, 3 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У ст. 68 СК України, зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.
Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.
Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), і підстав для відступу від такої позиції не вбачається.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у цивільній справі №345/5108/18, постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року у цивільній справі № 308/11958/14-ц.
У постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року у цивільній справі № 394/876/17 акцентується увага на тому, що презумпція спільності майна має бути спростована належними доказами.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Визначення вартості транспортного засобу здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003.
Згідно п. 5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.  Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
V. Мотивована оцінка і висновки суду.
5.1 Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділу майна подружжя, які регулюються відповідними нормами СК України. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони придбали транспортний засіб Dodge Journey під час перебування у шлюбних відносинах. Даний факт також не заперечувався стороною відповідача у справі. Згідно норм чинного законодавства у відповідності до вимог ст. 60, 70 СК України позивачка по справі має право на 1/2 частину спірного автомобіля.
5.2 Суд відхиляє доводи відповідача, що автомобіль придбаний виключно за його особисті кошти, оскільки на час купівлі транспортного засобу і чоловік, і дружина були офіційно працевлаштовані та отримували певний дохід, що підтверджується доказами. Водночас, згідно усталеної практики Верховного Суду України немає значення, чи працювала дружина чи ні, чи отримувала вона достатній дохід від своєї діяльності, майно, за умов, визначених СК України, є спільною сумісною власністю та підлягає поділу. Відповідачем та його представницею, в свою чергу, під час судового розгляду не спростовано належними, допустимими та достатніми доказами презумпцію спільності права власності подружжя на спірний автомобіль. А заперечення відповідача щодо того, що квартира була подарована його дружині, а він здійснив у ній невід`ємні поліпшення, взагалі не відносяться до предмету позову, оскільки судом вирішується лише питання поділу автомобіля. Крім того, відповідач будь-якого зустрічного позову, зокрема і про визнання автомобіля Dodge Journey його особистою приватною власністю, не подавав.
5.3. Позивачем надано оцінку, якою визначено вартість транспортного засобу станом на 11.06.2024, що становить 533 000 грн. На підтвердження своєї позиції стороною відповідача надано висновок експерта №497.24СЕ від 06.09.2024, згідно якого ринкова вартість автомобіля Dodge Journey з врахуванням пошкоджень, наявних станом на момент огляду 09.07.2024 становить 352 364,29 грн. Вказані оцінка та висновок експерта є доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України та були дослідженні і оцінені судом. Однак, перша оцінка проведена без огляду транспортного засобу, а при первинній експертизі (друга оцінка) не було оглянуто його задню балку, тому в ході розгляду справи судом за клопотанням обох сторін було призначено додатково судову транспортно-товарознавчу експертизу (третя оцінка). За результатами проведення експертизи, що призначив суд, було надано висновок експерта №СЕ-19/118-25/3739-АВ від 14.04.2025, згідно якого дійсна вартість автомобіля Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату оцінки (14.04.2025) складає 435 976,24 грн. Суд враховує, що експертиза, призначена ухвалою суду з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін із формулюванням запитання, з яким погодилися сторони, а експерт несе кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, і висновок відповідає науково-методичним рекомендаціям щодо визначена вартості транспортного засобу, що був оглянутий експертом безпосередньо. Тому суд покладає саме цей висновок в обґрунтування рішення як об`єктивний доказ, що підтверджує вартість спірного автомобіля, та ухвалює рішення про розмір компенсації половини вартості транспортного засобу згідно Висновку №СЕ-19/118-25/3739-АВ від 14.04.2025. 
5.4. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що Висновок експерта від 14.04.2025 не доказом, оскільки сам по собі факт використання експертом іншого методичного бюлетеня не є підставою для визнання експертного висновку недопустимим доказом за відсутності доказів істотного впливу такого відхилення на результат експертизи. Надана стороною відповідача інформація з Інформаційно-обчислювального центру союзу експертів України жодним чином не доводить, що використання БА 139 замість БА 140 вплинуло на обґрунтованість та достовірність експертного дослідження. Крім того, суд звертає увагу, що т/з був наданий для проведення огляду в розпорядження експерта саме 27.03.2025, що й дало підстави експерту використати БА №139, який був актуальним до 01.04.2025 і це підтверджено інформацією, наданою стороною відповідача. Тому, висновок №СЕ-19/118-25/3739-АВ від 14.04.2025 виконаний з дотриманням відповідної Методики, містить послідовне обґрунтування застосування розрахунків та ґрунтується на належних вихідних даних. 
5.5. В підсумку, суд покладає в основу прийняття рішення вартість спірного транспортного засобу згідно висновку №СЕ-19/118-25/3739-АВ від 14.04.2025 і задовольняє позовні вимоги частково та в порядку поділу спільного майна подружжя стягує з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частину спірного автомобіля в розмірі 217 988,12 грн.
5.6. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то й розмір судових витрат в цій справі суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 14500 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги від 17.08.2025, Ордером серії АМ №1113915 та платіжними інструкціями (т.1 а.с.226-230). Позовні вимоги задоволено судом на 82%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 1742,24 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 11890 грн. 
Також ст. 139 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат, пов`язаних із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз. Так, відповідно до вимог вказаної статті експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою було сплачено 1000 грн. за проведену оцінку про вартість майна та 4 775,40 грн. за наданий на виконання ухвали суду висновок експерта, який було покладено в основу рішення. Оскільки позовні вимоги задоволено судом на 82 %, то з відповідача слід стягнути 4 735,83 грн. витрат, пов`язаних із залученням експерта. 
Керуючись ст. 4, 10, 18, 44, 76, 81, 88, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст. 69, 70, 71, 83, 364, 365 ЦК України, суд,- 
УХВАЛИВ:
позов задовольнити частково: визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль Dodge Journey, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Виділи в натурі ОСОБА_2 в особисту приватну власність автомобіль Dodge Journey, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 217 988 (двісті сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 12 копійок у рахунок компенсації вартості спільного майна подружжя, а саме: частини транспортного засобу Dodge Journey, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль Dodge Journey, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1742,24 грн., 11 890 грн. витрат на правову допомогу, 4735,83 грн. витрати, пов`язаних із залученням експерта, а разом 18 368 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят вісім) гривень24 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання (проголошення) до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.12.2025 (в зв`язку з надмірним навантаженням і роботою суду в умовах воєнного стану).
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 . Представник позивачки: адвокат Березенська Юлія Олександрівна, РНОКПП НОМЕР_6 , адреса АДРЕСА_5, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 . Представник відповідача: адвокат Куль Ілона Василівна, РНОКПП НОМЕР_8 , адреса АДРЕСА_6, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_4 

Суддя           О.Ю. Жуковська