ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/290/26 Справа № 932/6752/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 січня 2026 року м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 30 жовтня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
за участю: 
захисника — Гудим І.В., 

ВСТАНОВИВ: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 гривень на користь держави. 
Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2025 року о 12:00 годині в м. Дніпрі, на Кайдацькому мосту, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а ПДР України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. 
Разом з апеляційною скаргою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження. Просив визнати причини пропуску строку поважними. 
Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що надані поліцейськими докази у цій справі не відповідають критеріям ст. 251 КУпАП, що свідчить про те, що не було доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Зазначає, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння.
Вказує, що суд також проігнорував, що протокол було складено без участі ОСОБА_1 більше ніж через 3 місяці з моменту вчинення правопорушення.
Крім того, судом не взято до уваги що наданий працівниками поліції доказ у вигляді довідки лікарні є неприпустимим та неналежним доказом, що призвело до помилкових висновків суду в частині наявності у ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП — стану алкогольного сп`яніння.
В судове засідання апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явився, його інтереси в судовому засіданні представляє професійний юрист - адвокат Гудим І.В., а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі. 
Під час апеляційного перегляду захисник Гудим І.В. підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених в ній. 
Додатково захисник Гудим І.В. зазначила суду про те, що суд першої інстанції проігнорував, що протокол був складений без участі ОСОБА_1 09 травня 2025 року, за правопорушення, яке мало місце 01 лютого 2025 року, тобто протокол був складений більше ніж через три місяці з моменту вчинення правопорушення, що є порушенням ч. 2 ст. 245 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 не було вручено під розписку копію протоколу, не ознайомлено його зі змістом протоколу; не роз`яснено останньому його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, не повідомлено про час і місце розгляду справи у строки, передбачені ст. 277 КУпАП, чим позбавлено ОСОБА_1 можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, тому провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, а постанова суду скасуванню.
Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. 
Положеннями статті 1 КУпАП, передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №324994 від 09.05.2025 року; рапорт слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області від 01.02.2025 про виявлення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України; витяг з ЄРДР №120250422100000203 від 01.02.2025 року за ч.1 ст.286 КК України; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.02.2025 року, схема та фото таблиця до нього; протокол огляду відеозапису від 05.02.2025; висновок судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/104-25/5318-ІТ від 14.02.2025; довідка №94 КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ОСОБА_2 »; довідка КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ОСОБА_2 » від 12.02.2025 року №114, якою підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, дата огляду 01.02.2025 року, результат 1,560 проміле; протокол допиту свідка ОСОБА_1 від 04.02.2025 року; заява ОСОБА_1 від 04.02.2025 про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.286 КК України; постанова слідчого ВРЗСТ СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області від 28.02.2025 року про закриття кримінального провадження №120250422100000203 від 01.02.2025 року відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 
Проте з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази не можуть беззаперечно свідчити про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№324994 від 09.05.2025 року, 01.02.2025 року о 12:00 годині в м. Дніпрі, на Кайдацькому мосту, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X6, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а ПДР України.
Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
Відповідно до п.п. 12, 13 вказаної постанови, передбачено обов`язкове проведення медичного огляду водія у закладі охорони здоров`я з оформленням його результатів висновком встановленої форми, яка затверджується МОЗ, який складається лікарем у трьох примірниках та є єдиним належним процесуальним документом, що підтверджує наявність або відсутність у водія стану сп`яніння.
Разом із тим, довідка, що міститься в матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки була отримана та долучена з істотним порушенням установленого законом порядку забезпечення та збирання доказів.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які б визначали способи забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування інформації чи документів. У зв`язку з цим, надаючи оцінку допустимості таких доказів, підлягає застосуванню принцип аналогії закону, а саме — положення найбільш близької галузі права, якою є кримінальний процес, та норми КПК України.
Відповідно до положень ст. 167 КПК України, тимчасове вилучення речей і документів, а також витребування інформації допускається виключно у порядку, визначеному законом, із дотриманням установленої процесуальної форми та за наявності належних правових підстав.
Згідно зі ст. 162 КПК України, інформація, що перебуває у володінні установ охорони здоров`я та містить відомості щодо стану здоров`я особи, належить до охоронюваної законом таємниці. Доступ до такої інформації можливий лише за умови дотримання спеціального процесуального порядку.
За приписами ч.ч. 5, 6 ст. 163 КПК України, надання доступу до речей і документів, у тому числі тих, що містять охоронювану законом таємницю, здійснюється виключно на підставі вмотивованої ухвали суду, за умови доведення неможливості встановлення відповідних обставин іншим шляхом та можливості використання таких відомостей як доказів.
Однак матеріали справи не містять жодних відомостей про звернення уповноваженого органу із відповідним клопотанням, постановлення судом ухвали про надання доступу до медичної інформації чи інший передбачений законом процесуальний механізм отримання зазначеної довідки. Таким чином, порядок її отримання та долучення до матеріалів справи є невстановленим та таким, що не відповідає вимогам закону.
Крім того, у матеріалах справи відсутній висновок лікаря, складений відповідно до вимог чинного законодавства та затвердженої МОЗ України форми, що саме по собі свідчить про порушення встановленої процедури фіксації результатів медичного огляду.
Наявна в матеріалах справи копія довідки КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І. І. Мечникова» м. Дніпро № 114 не може вважатися належним та допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки вона не оформлена у формі висновку медичного огляду, затвердженої МОЗ України, не містить усіх обов`язкових реквізитів, передбачених законодавством, та видана без зазначення конкретного адресата або процесуального запиту уповноваженого органу.
Більше того, вказана довідка не містить відомостей про те, на чий запит, на яких правових підставах та в якому процесуальному порядку вона була складена, що унеможливлює перевірку законності її отримання та використання в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин зазначена довідка не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, а відтак не може бути покладена в основу висновків про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, слід зазначити, що пунктом 17 Інструкції передбачено, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. 
Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд виходить з того, що загальні правила складання протоколів, передбачені ст. 256 КУпАП. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами ОСОБА_1 щодо недопустимості як доказу протоколу про адміністративне правопорушення апеляційний суд виходить з наступного.
Частина 2 статті 254 КУпАП встановлює, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за правопорушення, вчинене 01 лютого 2025 року було складено працівниками поліції 09 травня 2025 року після отримання постанови слідчого СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області Шаповалова В.Є. від 28.02.2025 року про закриття кримінального провадження № 12025042210000203 від 01.02.2025 року на підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 
Водночас зі змісту зазначеної постанови слідчого не вбачається жодних висновків чи навіть посилань на те, що дорожньо-транспортна пригода була вчинена ОСОБА_1 у стані алкогольного чи іншого сп`яніння. У постанови слідчого відсутні будь-які відомості про перебування водія ОСОБА_1 у стані сп`яніння на момент ДТП, не наведено посилань на результати медичного огляду, лабораторних досліджень, довідки закладу охорон здоров`я або інші документи, які б підтверджували наявність алкоголю в організмі водія. 
Таким чином, постанова слідчого, яка стала підставою для подальшого складення протоколу про адміністративне правопорушення, не містить фактичних даних, що вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже не могла слугувати належною правовою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.
За таких обставин складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП має формальний характер та ґрунтується не на встановлених фактах, а на припущеннях, що є неприпустимим у розумінні вимог адміністративного законодавства.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
З наведеного вбачається, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, враховуючи порушення визначеного законом порядку огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, що дає підстави вважати такий огляд недійсним, висновок суду першої інстанції про достатність доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_1 є необґрунтованим, а отже, з огляду на те, що у діях останнього не вбачається складу вказаного адміністративного правопорушення, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 30 жовтня 2025 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити. 
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 30 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Суддя:       О.Ю. Іванченко