Справа № 463/11051/25 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 33/811/51/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 адвоката Борщенко Владлени Валеріївни на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2025 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору у справі.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 станом на 31.10.2025 допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 21 839,33 грн, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Своєю бездіяльністю боржник порушив ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та ч. 12 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Борщенко В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що дана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.
Звертає увагу, що матеріалами справи об`єктивно та беззаперечно підтверджується, що ОСОБА_1 : систематично та добровільно здійснював сплату аліментів упродовж усього періоду, що є предметом дослідження у даній справі; кожен грошовий переказ здійснювався з чітким і недвозначним призначенням платежу «аліменти», що прямо свідчить про усвідомлення характеру зобов`язання та намір його виконати; після складання протоколу про адміністративне правопорушення не ухилявся від взаємодії з органом державної виконавчої служби, а навпаки — добровільно та додатково сплатив 10 000 грн на депозитний рахунок державного виконавця, чим фактично підтвердив прагнення врегулювати спірні питання та погасити можливу заборгованість.
Вказує, що сукупність наведених обставин виключає будь-які ознаки навмисної, свідомої або злісної несплати аліментів. Поведінка ОСОБА_1 є послідовною, добросовісною та спрямованою на реальне виконання рішення суду, а не на ухилення від нього.
Зазначає, що ОСОБА_1 добросовісно та систематично виконував свої аліментні зобов`язання. Усі платежі здійснювалися добровільно на дитячу карту А-Банку, відкриту спеціально для потреб дитини. Таке рішення було прийняте ОСОБА_1 з метою гарантувати цільове та раціональне використання коштів, уникнути їх нецільового витрачання та забезпечити, щоб аліменти безпосередньо спрямовувалися на утримання дитини. Вважає, що сплата на рахунок матері дитини могла б призвести до неефективного використання коштів, що суперечить меті аліментних зобов`язань.
Стверджує, що під час розгляду справи суду першої інстанції були подані належні та допустимі докази, які безпосередньо підтверджують факт добровільної, систематичної та цільової сплати аліментів ОСОБА_1 у період, який став предметом адміністративного провадження.
Зазначає, що судом було повністю проігноровано такі істотні для справи обставини: стан здоров`я ОСОБА_1 , який має істотне значення для правильного вирішення справи та оцінки як суб`єктивної сторони правопорушення, так і питання пропорційності застосованих санкцій.
ОСОБА_1 страждає на хронічне захворювання — цукровий діабет, що потребує постійного медичного контролю, регулярного лікування та систематичних фінансових витрат на медикаменти й медичні послуги. Вказані обставини об`єктивно впливали на його матеріальний стан та можливість здійснювати аліментні платежі у повному обсязі в окремі періоди, не позбавляючи при цьому його наміру та обов`язку утримувати дитину.
Наголошує, що обмежені фінансові можливості ОСОБА_1 , зумовлені як станом здоров`я, так і об`єктивними соціально-економічними обставинами, які перебували поза його волею; слід врахувати фактичний фінансовий стан останнього. На момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах та не мав постійного офіційного місця роботи, у зв`язку з чим його доходи носили нерегулярний, змінний характер та залежали від фактичної можливості отримання заробітку в окремі періоди.
Відсутність стабільного та прогнозованого доходу об`єктивно впливала на можливість здійснювати аліментні платежі у фіксованому розмірі в кожному місяці. Водночас ОСОБА_1 , навіть за таких умов, вживав усіх можливих заходів для виконання свого аліментного обов`язку, здійснював платежі у межах реально наявних коштів та спрямовував їх виключно на утримання дитини, що підтверджує відсутність у його діях умислу на ухилення від сплати аліментів.
Отже, навіть у періоди фінансової скрути відсутній будь-який умисел ухилятися від виконання аліментних зобов`язань, а сукупність дій боржника свідчить про систематичне та добросовісне виконання судового наказу, що, у свою чергу, підтверджує відповідальне та свідоме ставлення до виконання батьківських обов`язків.
Вважає, що відсутні будь-які правові чи фактичні підстави для застосування до боржника санкцій, передбачених законодавством, оскільки їх застосування не досягне жодної легітимної мети. Навпаки, у цьому випадку застосування штрафних або інших примусових заходів було б невиправданим, непропорційним та неефективним, адже боржник уже діє добросовісно та сумлінно, а тимчасові фінансові труднощі, зумовлені об`єктивними обставинами, жодним чином не свідчать про умисне ухилення від сплати аліментів.
У судове засідання апеляційної суду захисник адвокат Борщенко В.В. не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Окрім цього, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечив проти розгляду апеляційної скарги у відсутності захисника адвоката Борщенко В.В.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаної особи в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, винуватість ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, викладених у постанові судді, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 77804464/7 від 12.11.2025(а.с.2); судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 12.09.2024 у справі № 463/8466/24(а.с.4); заявою про прийняття до виконання виконавчого документа(а.с.5); дорученням(а.с.6); постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 77804464 від 15.04.2025(а.с.7); постановою про арешт коштів боржника від 14.05.2025(а.с.8); розрахунком заборгованості(а.с.9); викликами державного виконавця(а.с.10), актами державного виконавця, та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Встановлено, що відповідно до судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 12.09.2024 у справі №463/8466/24 судом вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2024 року до досягнення дитиною повноліття.
Державний виконавець Дробний А.М., будучи допитаним як свідок, в судовому засіданні суду першої інстанції просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, додатково зазначивши, що стягувач доступу до банківської картки, ймовірно відкритої для неповнолітньої дитини не має.
Доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова суду є незаконною з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Згідно ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.
З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Тобто, виходячи з диспозиції статті, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вимоги судового наказу не дотримав, допустив виникнення заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а відтак доводи про те, що ОСОБА_1 добровільно виконував вимоги судового наказу зі сплати аліментів не приймаються до уваги, оскільки стягувач не мала доступу до зазначеного карткового рахунку, що суперечить вимогам судового наказу.
Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, оскільки останній має заборгованість по аліментам, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті ст. 183-1 КУпАП, доводиться матеріалами справи.
Відтак, з урахуванням вищенаведеного, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.
За таких обставин, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини місцевий суд призначив ОСОБА_1 фактично мінімально можливе адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Борщенко Владлени Валеріївни залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Суддя    Л.Я. Гончарук