Провадження № 1-кп/537/138/2026 
Справа № 537/464/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2026 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №12026170530000034 від 15.01.2026року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Краматорськ Донецької області, із середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.04.2016 Краматорським м\с за ч. 4 ст. 187, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 9 років позбавлення волі; звільнений 20.06.2024 по відбуттю строку покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:
27.12.2025 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , вживав спиртні напої з ОСОБА_6 . У цей час ОСОБА_4 помітив у ОСОБА_6 у кишені куртки мобільний телефон «OPPO A5 Pro 8\256 Gb», який йому у тимчасове користування надала його мати ОСОБА_7 та у нього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, діючи повторно в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння заснув на лавці, викрав з кишені його куртки мобільний телефон марки «OPPO A5 Pro 8\256 Gb», вартістю 6008,57 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 .
У подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 6008,57 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, тому що потрібні були гроші. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує: за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України – як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю, також наявність на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, та вчинення кримінального правопорушення, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. 
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. 
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. 
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а саме: щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за доцільне застосувати до нього ст.75,76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній – особисте зобов*язання.
Судові витрати стягнути на користь держави.
Речові докази, відповідно до ст. 100 КПК, а саме ДВД диск – залишити в матеріалах справи.
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ст. 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять (5) років.
Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши один 1 (рік) іспитового строку.
Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1782 грн.80 коп.
Речові докази по справі, а саме ДВД диск – залишити в матеріалах справи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя: ОСОБА_1