521/21166/25
1-кп/521/1217/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року    м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12025163470000450 від 07.05.2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України, 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 у 2025 році, більш точну дату та час не встановлено, перебуваючи за невстановленою адресою, у нього виник злочинний умисел направлений на протиправне створення з метою збуту, а також збут шкідливих програмних засобів, призначених для несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж. 
ОСОБА_4 з використанням облікового запису під нік-неймом « ОСОБА_6 » за гіперпосиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснив публікацію в мережі Інтернет на форумі тіньової тематики « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », назва публікації «[.Exe] Ручной крипт от 30 $ | .NET & .NATIVE | bacteria .project», в якій пропонував свої послуги щодо здійснення «криптування файлових елементів» - створення шкідливих програмних засобів шляхом їх модифікації для уникнення ідентифікації та нейтралізації антивірусними програмними засобами.
Так, в період часу з 15.28 год. по 17.25 год. 27.06.2025, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне створення та збут шкідливого програмного засобу, призначеного для несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, володіючи відповідними навичками у сфері використання програмного забезпечення, знаходячись за невстановленою адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, використовуючи власну комп`ютерну техніку, а саме свій персональний комп`ютер, створив шкідливий програмний засіб шляхом його модифікації, зокрема внесення змін до структури файлів для унеможливлення ідентифікації кінцевого виконуючого файлу антивірусним програмним забезпеченням, а саме файлові елементи теки з назвою «2104.7z», який містить виконуючий файл з назвою «2104.exe», що визначено судовим експертом як шкідливе програмне забезпечення типу «Stealer», а саме «Raccoon Stealer» та файлові елементи теки з назвою «123.7z», який містить виконуючий файл з назвою «123.exe», що визначено судовим експертом як шкідливе програмне забезпечення типу «Stealer», а саме «Raccoon Stealer». 
В подальшому, 27.06.2025 о 17 год 26 хв, ОСОБА_4 з використанням облікового запису месенджеру «Telegram» під псевдонімом « ОСОБА_7 », назва облікового запису « ОСОБА_8 » у приватному листуванні з користувачем месенджеру під псевдонімом « ОСОБА_9 » з мобільним номером телефону НОМЕР_1 , здійснив збут шкідливого програмного засобу «123.exe», який містився в файловому елементі теки «123.7z» та шкідливого програмного засобу «2104.exe», який містився в файловому елементі теки «2104.7z», за що отримав в якості оплати грошові кошти в сумі 5549,59 гривень (у криптовалюті 129 USDT), на свій особистий крипто-гаманець « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Протиправні дії ОСОБА_4 виразились у протиправному створенні з метою збуту та збуті шкідливого програмного засобу, призначеного для несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України - у створенні з метою збуту, а також збут шкідливих програмних засобів, призначених для несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.
30.10.2025 року між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в повному обсязі. При цьому, сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.361-1 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, укладення угоди надає можливість швидше закінчити досудове розслідування без зайвих витрат процесуального часу та ресурсів, що зменшує процесуальні витрати та отримання органом досудового розслідування необхідної інформації для розслідування іншого правопорушення. Також вважав, що узгоджене в угоді покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого. Зазначив про вирішення долі речових доказів та судових витрат.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за обставин, наведених у висунутому обвинуваченні. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання, зазначена угода не порушує прав обвинуваченого, він дійсно визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні ще під час досудового розслідування, сприяв слідству, угоду укладав добровільно без примусу та тиску на нього. Також просив вирішити питання про скасування арешту з майна, яке належить обвинуваченому та повернути майно власнику.
Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.4 ст. 474, п.1 ч.3 ст.394, п.1 ч. 3 ст. 424, ст.476 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним.
Підписуючи зазначену угоду сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та правовою кваліфікацією за ч.1 ст.361-1 КК України.
Сторони цієї угоди під час підготовчого судового засідання підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши надані сторонами матеріали, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.361-1 КК України.
Узгоджене сторонами угоди покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини - щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені. 
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч.4 ст.474 КПК України та виконання вимоги п.п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України.
Згідно вимог ст.12 КК України злочин у якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до категорії нетяжких злочинів, а тому відповідно до положень п.1 ч.4 ст.469 КПК України між прокурором та обвинуваченим за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.
Після виконання вимог ст.474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд враховує, що за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого - обвинуваченого.
Суспільний інтерес є абстрактним оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.
В даному кримінальному провадженні наявність суспільного інтересу обґрунтована сприянням у швидкому судовому провадженні, яке зможе забезпечити своєчасне та невідворотнє покарання обвинуваченого, а також добровільним повідомленням деталей вчиненого злочину.
Також, суд бере до уваги, що затвердження угоди істотно скорочує часовий проміжок від моменту скоєння кримінального правопорушення до ухвалення підсумкового рішення судом, зменшує строки судового розгляду, у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, а також витрати на забезпечення судового процесу, знижує навантаження на судові органи та прокуратуру.
Крім того у контексті цього кримінального провадження суспільний інтерес полягає й у попередженні нових кримінальних правопорушень, що забезпечується шляхом призначення справедливого та достатнього покарання у відповідності до загальних засад КК України.
Таким чином, судом встановлено, що укладена 30.10.2025 року між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.361-1 КК України кваліфіковано правильно, як створення з метою збуту, а також збут шкідливих програмних засобів, призначених для несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.
Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.
Отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 30.10.2025 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання, передбачене угодою.
Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то він раніше не судимий, є молодою людиною, критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України, у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень у межах санкції зазначеної статті КК України, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Цивільні позови не заявлені.
Будь-який запобіжний захід стосовно обвинуваченого на час судового розгляду не обраний.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 100,124,373,374, 472-475 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №12025163470000450 від 07.05.2025 року між прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 . 
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 жовтня 2025 року покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень. 
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- мобільний телефон марки IPhone 16 PRO серійний номер КС2400ТQ7N ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_4 в чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки РОССО М3 ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 в корпусі синього кольору, системний блок білого кольору зі скляною панеллю, модель Z10 DUO White зі штрих-кодом 2060023631А00113 - повернути власнику ОСОБА_4 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 року;
- карту пам`яті (накопичувач) micro SD HC 8 GB T&G (серійний номер KRT08GBXBSAM2512AC10) - знищити.
- квитанцію №338072539763771 ТОВ «СВІФТ-ГАРНАТ» 27.06.2025, сума переказу 5000 грн.; квитанцію «VPS Finansovyi svit TOV FK Kontraktovyi dim 27.06.2025 на 1000 грн.; квитанцію №РТ55-4677-72Т8-59НР від 27.06.2025 на суму 6000.00 грн. - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 67852грн. 80 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя       ОСОБА_1