ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/4387/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року у справі № 280/4387/25 (суддя Новікова І.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про відмову у призначенні пенсії від 14.05.2025 №084450002277;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи за 1993 - 1998 роки в КСП «Авангард», а також повторно розглянути його заяву від 07.05.2025 про призначення пенсії за віком.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на помилковість висновків суду, порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В апеляційній скарзі вказує, що не можливе зарахування періоду роботи позивача в КСП «Авангард» з 1993 по 1998 роки, згідно архівної довідки від 04.04.2025 №03-08/П-321, видана Вільнянським місцевим архівом Вільнянського району Запорізької області, оскільки на титульній сторінці трудової книжки колгоспника російською мовою зазначено особу ОСОБА_1 (не вірно зазначене прізвище), а у довідці від 11.11.2019 № 01-31/П-477, виданій Вільнянським місцевим архівом, не зазначені номери та дати наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи.
Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що 07.05.2025 позивач звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 14.05.2025 №084450002277 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років.
Також, у вказаному рішенні зазначено про те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи за 1993-1998 роки в КСП «Авангард» згідно трудової книжки колгоспника від 06.08.1981 №1258, оскільки зазначене на титульній сторінці прізвище « ОСОБА_2 » - російською не відповідає паспортним даним заявника « ОСОБА_3 » - російською, в довідці від 11.11.2019 №01-31/П477 не зазначено номери та дати наказів про прийняття та звільнення з роботи, з архівна довідка про заробітну плату від 04.04.2025 №03-08/П-321 не підтверджена первинними документами.
Позивач, не погодившись з не зарахуванням спірного періоду до страхового стажу, звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що періоди роботи позивача з 1993-1998 роки в КСП «Авангард» підтверджено належними документами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та звертає увагу на наступне.
Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Судом встановлено, що позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи за 1993-1998 роки в КСП «Авангард».
Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника у повному обсязі є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
З матеріалів справи встановлено, що у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 , що видана на ім`я позивача, міститься інформація про періоди його роботи 1993-1998 роки в КСП «Авангард».
При цьому, трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 за період 1993-1998 роки містить інформацію про встановлений мінімум трудової участі та фактично відпрацьований позивачем час.
Тобто, позивач у період 1993-1998 виконував встановленим мінімум трудової участі у КСП «Авангард».
Відповідно за вказаний період відповідач мав можливість та обов`язок враховувати до страхового стажу позивача періоди його трудової діяльності.
Щодо посилань відповідача на те, що на титульному аркуші трудової книжки колгоспника міститься описка у прізвищі позивача, а саме зазначено прізвище « ОСОБА_2 » - російською не відповідає паспортним даним заявника « ОСОБА_3 » - російською, колегія суддів зазначає, що така описка допущена роботодавцем під час заповнення трудової книжки не може позбавляти позивача права на соціальне забезпечення.
Більш того, факт роботи позивача в КСП «Авангард» у період з 1993 по 1998 роки підтверджуються Архівною довідкою від 04.04.2025 №03-08/П-321, яка видана Вільнянським місцевим архівом Вільнянського району Запорізької області, в якій зазначено зокрема розмір заробітної плати позивача за спірний період.
Трудовий стаж позивача за період роботи в КСП «Авангард» має бути зарахований у повному обсязі до страхового стажу позивача.
У зв`язку із необхідністю зарахування періодів роботи до страхового стажу позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 07.05.2025.
Колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.
Керуючись ст. 311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року у справі № 280/4387/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак