Справа №592/18/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Катрич О.М.	
Номер провадження 33/816/918/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю секретаря судового засідання Сіденко К.Л., захисника Шевченка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 
притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, 

установив:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 січня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з цією постановою ОСОБА_1 13 грудня 2025 року о 00 год. 44 хв. в м. Суми по вул. Білопільській шлях, 40 керував транспортним засобом Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 (FIN) з явними ознаками алкгольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації руху, з позитивним результатом огляду проведеним на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 68200, ARHE-0214 - 1,55 проміле згідно тесту 2132 був не згоден, прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду, а саме КНП СОР ОКМЦСНЗ категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 січня 2026 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, без повідомлення у належний спосіб про час та дату розгляду справи. Крім того, ОСОБА_1 послався на те, що про розгляд справи 2 січня 2025 року він дізнався лише 5 січня 2026 року із офіційного сайту «Судова влада України», що підтверджується принт-скрином даного сайту, а копію постанови не отримував взагалі, що вказує на порушення права на захист.
До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, однак він був представлений своїм захисником – адвокатом Шевченком Д.С., який підтримав апеляційну скаргу. 
Вислухавши доводи захисника Шевченка Д.С., перевіривши матеріали даної справи та повністю дослідивши за клопотання захисника докази у справі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Перш за все, апеляційний суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки нормами КУпАП не передбачено підстав для зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, а приведена практика Великої Палати Верховного Суду стосовно зупинення провадження у цивільних справах є нерелевантною у цій справі, оскільки викладені у ній висновки стосуються виключно застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Крім того, за змістом частини першої статті 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Оскільки чинним КУпАП не передбачено обов`язкової участі у суді особи, відносно якої розглядаються справа про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово направлявся судовий виклик на адресу, яку він вказував у своїй апеляційній скарзі, а також зважаючи на те, що він представлений професійним адвокатом, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та вирішує розглянути цю справу без участі особистої участі ОСОБА_1 .
Також, апеляційний суд вважає необґрунтованим клопотання захисника про витребування сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку газоаналізатора та допит поліцейських через те, що це не є необхідним для правильного вирішення справи, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а всі обставини події були зафіксовані на відеозапис.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в статті 251 КУпАП.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, наявності ознак алкогольного сп`яніння, та відмові пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського з правовою кваліфікацією таких дій за частиною першою статті 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 13 грудня 2025 року о 00 год. 44 хв., проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, незгоди з результатом огляду, як і його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я на законну вимогу поліцейських, повністю підтверджені дослідженими судом першої інстанції відеозаписами з нагрудної відеокамери поліцейського та службового автомобілю. 
З відеозаписів чітко видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на іноземних номерах в комендантську годину, за що й був зупинений екіпажом поліції у складі двох поліцейських, які повідомили йому про причину зупинки. Через кілька хвилин після зупинки, у процесі перевірки документів, які посвідчують особу, поліцейські запідозрили ОСОБА_1 у керуванні в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчувався запах алкоголю з рота та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, на що останній погодився та пройшов такий за допомогою газоаналізатора Драгер, результат якого показав 1,55 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився, а на вимогу працівника поліції прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я відмовився. Після чого працівники поліції роз`яснили йому наслідки відмови від проходження огляду та у присутності останнього склали протокол про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що відеозапис був безперервний і фіксував події від моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки до моменту закінчення складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.
Право поліції проводити відеофіксацію на нагрудну камеру (відеореєстратор) надано на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року.
Таким чином, надані суду першої інстанції разом із протоколом про адміністративне правопорушення відеозаписи, є належними і допустимими доказами у справі з огляду на положення статті 251 КУпАП.
Аналогічний висновок про допустимість відеозаписів з боді камер поліції викладений у постанові Верховного Суду від 8 травня 2025 року по справі № 207/722/23.
Окрім відеозапису, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 539362 від 13 грудня 2025 року, який складений безпосередньо на місці та у якому зафіксовані обставини правопорушення. Даний протокол складений уповноваженою особою поліції та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення зі своїми правами та місцем розгляду його справи. 
Роздруківкою чеку Alcotest Drager 68200, ARHE-0214, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 13 грудня 2025року о 00-47 год. становив 1,55 проміле.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння та відмовився від підпису акту.
Розпискою, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом.
Отже, наведених вище доказів достатньо, щоб на їх підставі прийти до однозначного висновку, що ОСОБА_1 13 грудня 2025 року о 00 год. 47 хв. керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Вирішуючи доводи, які викладені власне у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд, виходить із наступного.
Доводи ОСОБА_1 про сповіщення його не у належний спосіб про дату, час та місце розгляду справи є слушними, оскільки, дійсно згідно вимог статті 277-2 КУпАП суд повідомляє особу про розгляд справи шляхом надіслання повістки, тобто в даному випадку судом дійсно було допущено порушення вимог процесуального закону.
Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що фактично справа була розглянута судом першої інстанції в день, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто 2 січня 2026 року, про що ОСОБА_1 було достеменно відомо, оскільки як убачається з відеозапису поліцейський роз`яснював особисто йому дату, час та місце, де відбудеться судовий розгляд, при цьому ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, про що свідчить його власноручний підпис.
Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до положень КУпАП апеляційний перегляд не обмежується виключно перевіркою формальної законності постанови суду першої інстанції. Апеляційний суд є судом, який повторно перевіряє обставини справи, оцінює докази, а також має повноваження самостійно встановлювати фактичні обставини, у тому числі шляхом безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, що й було зроблено у цій справі.
Таким чином, навіть за умови неявки ОСОБА_1 до суду першої інстанції, право на ефективний захист було забезпечене йому в апеляційному провадженні, де він мав можливість представити свою позицію в суді через свого захисника, а також де були розглянуті усі його доводи, які викладені в апеляційній скарзі. 
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 не призвів до обмеження його права на захист, не вплинув на повноту з`ясування обставин справи та не є істотним порушенням процесуальних норм, яке могло б бути підставою для скасування законної й обґрунтованої постанови.
Таким чином, у ході розгляду справи не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які дають підстави для скасування або зміни оскарженої постанови, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний