Справа № 578/324/25	

Провадження № 1-кп/591/468/25

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 січня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Зарічного районного суду м. Суми кримінальне провадження, унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2025 року за №62025170040001396, про обвинувачення
ОСОБА_2 , дата і місце народження:  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,м. Буськ Львівської області; громадянин України, освіта середня спеціальна, зі слів одружений, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертоюстатті 402 Кримінального кодексу України 

учасники судового провадження:
секретар судового засідання ОСОБА_3 

сторони кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 

з боку захисту:
обвинувачений  ОСОБА_5 
і установив:
Прокурор Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону направив до Краснопільського районного суду Сумської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 62025170040001396 від 27 січня 2025 року стосовно  ОСОБА_5 за частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу (КК) України для вирішення питання по суті.

Вища рада правосуддя рішенням від 22 травня 2025 року №1105/0/15-23 передала Зарічному районному суду м. Суми територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області. 

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.07.2025 (рішення зборів суддів №13 від 27.06.2025) справу передано головуючому судді ОСОБА_6 . 

30 липня 2025 року Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми здійснено призначено підготовче судове засідання.

08 січня 2026 року Ухвалою суду призначено судовий розгляд на узгоджену сторонами кримінального провадження дату, час та місце судового засідання.

Формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним 

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби, проходячи її в умовах воєнного стану, грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, приблизно о 08 годині 30 хвилин 27.01.2025, перебуваючи в н.п. Грунівка Сумського району Сумської області, під час доведення бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 27.01.2025 № 1/1216дск щодо продовження оборонних заходів на «ПТАХ», недопущення прориву противника в напрямку н.п. ГУЄВО (рф) і в глибину оборону, яке доведено тимчасово виконувачем обов`язків командира 2 стрілецької роти капітаном ОСОБА_7 , в присутності свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших, в інший спосіб умисно не виконав наказ, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, що спростовується довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 22.01.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 придатний до військової служби. 

Інше умисне невиконання письмового бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 27.01.2025 № 1/1216дск старшим солдатом ОСОБА_5 , доведеного в усній формі, потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин у кримінальному провадженні

Допитаний як обвинувачений  ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та дав показання про те, що дійсно не виконав наказ, посилаючись на незадовільний стан здоров`я. Наразі є діючим військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 у званні молодший сержант, призначений командиром відділення, має державну нагороду “За сумлінну службу“, має на меті продовжити військову службу. 

Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин на клопоче про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу (КПК) України, проти якого учасники судового провадження не заперечували.
На підставі частини третьої статті 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого.
Оцінивши зібрані по справі докази: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд доходить висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість  ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.

Умисні дії  ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України як непокора, тобто інше умисне невиконання наказу начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Щодо призначення покарання
За результатами розгляду цього кримінального провадження прокурор просить ОСОБА_5  визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, та призначити йому за цим законом покарання. Обвинувачений у ході судового розгляду справи вину визнав повністю, вперше притягається до кримінальної відповідальності, злочин вчинив за певних обставин, після вчинення злочину отримав державну нагороду “За сумлінну службу“, є діючий військовослужбовцем і бажає продовжити військову службу по обороні держави від агресії рф. Зазначені обставини є такими або можуть бути визнані судом такими, що пом`якшують покарання  ОСОБА_5 . Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні. З урахуванням викладених обставин, прокурор просить застосувати положення статті 69 Кримінального кодексу України та призначити  ОСОБА_5 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402КК України у виді позбавлення волі.
.
Вважає, що саме такий вирок буде законним, і обґрунтованим, а покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений просить суд врахувати його бажання продовжити захищати Україну. Вину визнає і засуджує свій вчинок. Він готовий понести відповідальність за свої дії. 

Мотиви призначення покарання судом

Згідно зі ст. 50, 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. 

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання  ОСОБА_5 ,суд виходить із встановленої статтею 50 Кримінального кодексу України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. 

При цьому суд враховує визначені статтею 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення  ОСОБА_5  покарання, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушеннязгідно зі статтею 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

Санкція частини четвертої статті 402 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину. 

Згідно з частиною другою статті 66 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , згідно зі статтею 66 КК суд визнає вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнання своєї вини, отримання державної нагороди “За сумлінну службу“, що можуть свідчити про істотно знижений ступінь суспільної небезпеки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , згідно зі статтею 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, обставини, які характеризують особу обвинуваченого. 

Згідно з частиною другою статті 92 КПК, обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Так, вивченням особи обвинуваченого суд встановив, що  ОСОБА_5 на обліках у лікаря-психіатра та лікарня-нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно. 

Призначаючи  ОСОБА_5  покарання, суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність матеріальної шкоди, та з огляду на всі обставини в цілому, доходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, слід призначити покарання із застосуванням частини першої статті 69 Кримінального кодексу України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 402 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі чч першої та другої статті 58 Кримінального кодексу України, замість покарання у виді позбавлення волі на строк два роки  ОСОБА_5  слід призначити покарання у виді у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави в розмірі десяти відсотків.

Дане покарання, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії судового провадження не застосовувалися.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.
На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись статтями 349, 368, 374, 395, 532, частини 15 статті 615 Кримінального процесуального кодексу України, Зарічний районний суд м. Суми, - 

Ухвалив:

ОСОБА_2 , дата і місце народження:  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,м. Буськ Львівської області; громадянство: УКРАЇНИ, визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною четвертою статті 402 Кримінального кодексу України, і призначити йому за цим законом покарання із застосуванням частини першої статті 69 Кримінального кодексу України до основного покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі частини першої статті 58 Кримінального кодексу України замість призначеного  ОСОБА_10  покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, призначити  ОСОБА_10  покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

На підставі частини другої статті 58 Кримінального кодексу України в період службового обмеження проводити щомісячні відрахування із суми грошового забезпечення  ОСОБА_2  в дохід держави в розмірі десяти відсотків.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суду м. Суми.

Вирок суду відповідно до вимог частини другої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).
Суддя ОСОБА_1