Справа № 750/12653/25 
Провадження № 3/750/34/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2026 року м. Чернігів
Суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Кузнєцова О.О., при секретарі Тарасовець К.В., за участю ОСОБА_1 , його захисників Ступака С.О., Прокоф`єва Б.І., Безпалої В.Л. та її захисника Скуміна М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
згідно із протоколом 27.08.2025 о 17 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , учинив стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру: ображав нецензурною лайкою, змінив замок від вхідних дверей до будинку, що не дозволило останній зайти до місця її проживання, погрожував вигнати з житла, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
ОСОБА_1 пояснив, що він та колишня дружина є співласниками житлового будинку. Вхід до будинку один. Замок замінив, бо була її неадекватна поведінка. Він дзвонив їй, щоб повідомити про те, що замінено замок, проте вона на дзвінок не відповіла. Камера відеоспостереження розташована в тій частині будинку, який належить йому. Зазначає, що з літа потерпіла у справі там не живе. Реальний поділ будинку не можливий, був висновок експерта. Подзвонили сусіди і повідомили, що біля будинку поліція. Жодних неправомірних дій по відношенню до потерпілої не вчиняв. Замок був зламаний. Ключ їй не дав, бо там його частина будинку. Будинок не опалюється, вода злита. Вважає, що потерпіла повинна попросити у нього ключ. Він завжди її пускав в будинок. 
Захисник Ступак С.О. вважає, що потерпіла надає неправдиві свідчення. Зміна замка не означає психологічного та економічного насильства. ОСОБА_1 замінив замки ненавмисно. Спір між колишнім подружжям виникає щодо порядку користування будинком. 
ОСОБА_2 , допитана як свідок, показала, що 27.08.2025 вона зранку була вдома, а потім пішла на прогулянку із собакою. Коли повернулась, то ключ не підійшов. Вважає, що замок не був зламаний. Викликала поліцію. ОСОБА_1 не дзвонив їй, щоб дати новий ключ. Конфлікт між ними триває з травня місяця. Зазначила, що сусіди казали їй про те, що ОСОБА_1 труїть собаку. Зазначає, що залишилась без ліків, документів, що ОСОБА_1 їй погрожує. На запитання захисника ОСОБА_3 відповіла, що в той день 27.08.2025 ОСОБА_1 їй не погрожував, нецензурною лайкою не ображав. До приїзду поліції вона в будинку була сама із собакою. Він ображав її нецензурною лайкою на кухні до приїзду поліції. Іншого житла вона не має. В цьому будинку прожила 28 років, все будували разом з колишнім чоловіком. 
Захисник адвокат Скумін М.Г. зазначив, що протокол є обгрунтованим, домашнє насильство економічного характеру доведено, оскільки ОСОБА_1 змінив замки, чим закрив доступ ОСОБА_2 до своїх приміщень, тому ОСОБА_2 з травня 2025 року орендує житло. Просив врахувати, що вже ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. 
Захисник ОСОБА_4 через канцелярію суду подав письмові заперечення на протокол, зазначивши що ОСОБА_1 не вчиняє жодних насильницький дій по відношенню до ОСОБА_2 , тому провадження у справі підлягає закриттю. Вказав, що дійсно ОСОБА_2 з травня місяця 2025 року не проживає в будинку, хоча ще 17.08.2025 мала безперешкодний доступ до нього, що підтверджено відео, які долучено о письмових заперечень. Замки ОСОБА_1 поміняв в свою частину будинку, в приміщення 1-8. Наразі нема у ОСОБА_2 сервітуту, ані по договору, ані по рішенню суду. Є спір щодо порядку користування спільними приміщеннями. Жодного умислу у ОСОБА_1 на вчинення насильницьких дій не було. Доказів нецензурної лайки не було. 
У ході розгляду справи судом досліджено наступні письмові докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №728649 від 27.08.2025, Форму оцінки ризиків вчинення домашнього насилля стосовно ОСОБА_1 , інші надані та перевірені в судовому засіданні матеріали. 
 Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Визначення поняття домашнього насильства наведене в п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» . Так, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Відповідно до п. 17 фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно із п. 4 ч.1 ст.1 Закону України ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.
Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.
З наданих сторонами документів вбачається, що між колишнім подружжям мається спір про право власності на спільно набуте за час шлюбу майно, з приводу чого і виникають сварки.
Згідно із висновком експерта №26-23 від 27.05.2024 ОСОБА_2 належать 7/72 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 належить 35/72 частин. Виділити в натурі 7/72 частин будинку, які належать ОСОБА_2 , технічно неможливо. Встановити порядок користування житловим будинком між співвласниками технічно неможливо, облаштування окремого входу неможливо. 
ОСОБА_1 наполягає на тому, що має право на користування всім будинком, оскільки вона проживала в ньому 28 років, будувала його разом з чоловіком. 
Із досліджених судом доказів, зокрема, і відеозапису, доданого до протоколу, не вбачається, що ОСОБА_1 вчинено дії, які носять характер домашнього насилля. 
Під час перебування поліції на місці події ОСОБА_1 жодної агресії до потерпілої не проявляє, відповідає на запитання поліцейських, нецензурною лайкою в бік потерпілої не висловлюється. Факт висловлювання в бік потерпілої нецензурною лайкою до приїзду поліції жодним належним доказом не доведений. 
Навпаки ОСОБА_2 поводить себе агресивно, конфліктує, голосно та нервово розмовляє. 
Дії ОСОБА_1 щодо заміни замка самі по собі складу адміністративного правопорушення за ст.173-2 КУпАП не утворюють, з урахуванням того, що колишнє подружжя має конфлікт з приводу поділу майна. 
Крім того, на відео ОСОБА_2 вказує, що коли побачила про заміну замка, то не зверталась до ОСОБА_1 з приводу того, щоб він дав їй ключ, бо останній постійно хоче її вигнати. Також ОСОБА_2 зазначила, що сьогодні він її нецензурною лайкою не ображав. Відеодокази виражання ОСОБА_1 нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 саме 27.08.2025 відсутні. 
Таким чином, аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив насильство психологічного та економічного характеру щодо ОСОБА_2 .
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Стосовно складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.
За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 173-2, 247, 251-252, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя   О.О. Кузнєцова