ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2197/26 Справа № 204/9854/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 03.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4138197. У подальшому, 13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення прав вимоги № 07Т, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4138197 від 03.06.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 76 562,50 грн., з яких: 17 500,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 57 312,50 грн. - заборгованість за відсотками; 1 750,00 грн. – заборгованість за комісією. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги позивачем по відношенню до відповідача не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». 
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4138197 від 03.06.2021 року у загальному розмірі 76 562,50 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 23 жовтня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 4138197 від 03.06.2021 року у загальному розмірі 24 062,50 грн., яка складається з: 17 500,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 4 812,50 грн. – сума заборгованості за відсотками; 1 750,00 грн. – сума заборгованості за комісією.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. 
В іншій частині позовних вимог – відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю . 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4138197 шляхом підписання заявником анкети-заяви на кредит № 4138197 (а.с. 10) та договору про споживчий кредит № 4138197, відповідно до умов якого Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти в сумі 17 500,00 грн. строком на 22 днів зі сплатою комісії за надання кредиту та відсотків у визначеному договором порядку (а.с. 15-18).
Факт зарахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 17 500,00 грн. підтверджується копією платіжного доручення № 47853090 від 03.06.2021 року (а.с. 35).
13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір відступлення прав вимоги № 07Т, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4138197 від 03.06.2021 р., укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с. 21-23).
Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 76 562,50 грн., з яких: 17 000,00 грн. – сума заборгованість за тілом кредиту; 57 312,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1 750,00 грн. – сума заборгованості за комісією (а.с. 12), що також підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 13).
ТОВ «Мілоан» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором № 4138197 від 03.06.2021 року, перерахувавши відповідачу 17 500,00 грн. згідно умов договору.
Загальна сума заборгованість за кредитним договором № 4138197 від 03.06.2021 року складає 76 562,50 грн., з яких: 17 000,00 грн. – сума заборгованість за тілом кредиту; 57 312,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1 750,00 грн. – сума заборгованості за комісією.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 14 750 грн, що складається із: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 750,00 грн - заборгованість за відсотками, 1000,00 грн – комісія за надання кредиту. Вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою з 30.06.2021 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як передбачено частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частини 1, 2 статті 10541 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
При цьому судом встановлено, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов?язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.
Позивач ТзОВ «Діджи Фінанс» просив стягнути з відповідача у свою користь заборгованість за кредитом у розмір 76 562,50 грн., з яких: 17 000,00 грн. – сума заборгованість за тілом кредиту; 57 312,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1 750,00 грн. – сума заборгованості за комісією.
Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача в користь позивача відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції врахував, що позивач нарахував відсотки в розмірі 52 500 грн після закінчення строку дії кредитного договору.
Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
Як зазначалось, умовами кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 17 500,00 грн. строком на 22 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 25.06.2021 року.
Разом з тим у п. 2.3. кредитного договору його сторони погодили, що пролонгація строку кредитування може здійснюватися на пільгових або базових умовах, однак за умови вчинення Позичальником дій передбачених розділом 6 Правил надання фінансових кредитів Товариством.
Однак, доказів на підтвердження виконання відповідачем обумовлених п. 2.3. кредитного договору умов матеріали справи не містять, а, отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним - до 25.06.2021 року.
Як видно зі змісту пп. 1.5.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять 4 812,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що нарахування позичальнику після 25.06.2021 року процентів у відповідності до договору не знаходить свого належного юридичного обґрунтування і по своїй суті є реалізацією положень частини 2 статті 625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання.
Отже, не має обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п. 1.4. договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зазначила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
Таким чином, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Право кредитодавця ТзОВ «Мілоан» нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 25.06.2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця забезпечувалися частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на викладене судом першої інстанції правомірно зменшено розмір відсотків за користування кредитними коштами та стягнуто з відповідача в користь позивача відсотки за користування кредитом у розмірі 4812,50грн, які нараховані в межах строку кредитування, визначених кредитним договором.
При цьому суд першої інстанції правильно виходив з принципів розумності справедливості і пропорційності та з урахуванням інтересів обох сторін.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ТзОВ «Діджи Фінанс».
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - залишити без задоволення.
Рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 23 жовтня 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2026 року.
Судді: