КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

справа № 755/7246/25

провадження № 22-ц/824/937/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Сушко Л.П., Болотова Є.В.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
заявник - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича 
треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 травня 2025 року, постановлене під головуванням судді Гаврилової О.В. у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної зави, особи які вказані як відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи які вказані як відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Згідно заявлених вимог заявник просить суд: накласти арешт на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається 3 трьох жилих кімнат, загальною площею 61,41 кв. м, житловою площею 44,10 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2560865080000), що належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 травня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду Артемчук Тарас Володимирович звернувся з апеляційною скаргою, в які просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що у доданих до заяви матеріалах виконавчого провадження (сторінка 160) міститься інформаційна довідка від 25.04.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджує належність 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 .
Зазначає, суд також має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що вказує на можливість здійснити перевірку актуальності інформації вже на момент розгляду відповідної заяви. 
Судом першої інстанції не враховано доводи заявника з посиланням на відповідну судову практику. Так у справі № 904/1934/23 Верховний Суд звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які зберігаються на його рахунках, так і відчужити майно, яке перебуває у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.
Судом також не враховано, що у даній справі звернення виконавця із заявою про забезпечення позову обумовлені недобросовісною поведінкою боржника ОСОБА_2 щодо безоплатного відчуження усього належного йому нерухомого майна та фактичного унеможливлення виконання рішення суду щодо нього та неможливості задоволення вимог кредитора ОСОБА_1 , не враховано, що нинішній титульний власник 1/4 частини квартири є його сином, тобто близькою особою, а майбутній позов направлений на реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили.
В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчука Т. В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, в разі не задоволення даної заяви про забезпечення позову. Саме лише формальне посилання на те, що ОСОБА_3 має право на відчуження майна, тому приватний виконавець вважає, що це майно буде відчужене до ухвалення судового рішення, що в свою чергу ускладнить чи зробить неможливим виконання судового рішення, достеменно не підтверджує ризики, на які посилається заявник, особливо з урахуванням того, що за доводами заяви ОСОБА_3 є власником спірної частини квартири з 19.01.2022.
При цьому, заявником у заяві про забезпечення позову не вказані на докази, якими підтверджується, що майно, на яке просить накласти арешт, станом на день подачі заяви про забезпечення позову, належить ОСОБА_3 .
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що предметом позову, що буде поданий в майбутньому, є: визнати недійсним Договір дарування частини квартири, посвідчений 19.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою Є.А. за реєстровим №38, відповідно до якого боржник ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) відчужив (подарував) безоплатно своєму синові ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається 3 трьох жилих кімнат, загальною площею 61,41 кв. м, житловою площею 44,10 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2560865080000); скасувати право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою Є.А. 19.01.2022 за номером 46245433.
Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За приписами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Верховний Суд в постанові від 19.11.2020 у справі №334/6521/19 навів наступний правовий висновок.
Забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
У доданих до заяви матеріалах виконавчого провадження (сторінка 160) міститься інформаційна довідка від 25.04.2025 №424201223 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджує належність 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2560865080000) ОСОБА_3 .
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
В постановах Верховного Суду від 11.12.2023 у справі №904/1934/23 та від 03.03.2023 у справі №905/448/22 вказано, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
У даній справі звернення виконавця із заявою про забезпечення позову обумовлені недобросовісною поведінкою боржника ОСОБА_2 щодо безоплатного відчуження усього належного йому нерухомого майна та фактичного унеможливлення виконання рішення суду щодо нього та неможливості задоволення вимог кредитора ОСОБА_1 , не враховано, що нинішній титульний власник 1/4 частини квартири є його сином, тобто близькою особою, а майбутній позов направлений на реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Таким чином, існують підстави, які підтверджують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
З урахуванням всього вищевикладеного, колегія суддів зауважує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним ефективно захищаються законні інтереси позивачів на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення.
При цьому суд зазначає, що арешт на майно не завдає жодних збитків власнику майна, оскільки останній вільний у праві користуватися майном у період дії заходу забезпечення позову.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про часткове забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 травня 2025 року скасувати.
Постановити нове рішення наступного змісту.
Заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно майбутнього відповідача задовольнити.
Накласти арешт на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: , АДРЕСА_1 , яка складається 3 трьох жилих кімнат, загальною площею 61,41 кв. м, житловою площею 44,10 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2560865080000), що належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 02 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді