ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 грудня 2025 року           справа №200/1554/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В, Блохіна А.А., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі № 200/1554/25 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                               В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14 січня 2025 року № 057250006185 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 7 січня 2025 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 14 квітня 1994 року по 31 грудня 2001 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 7 січня 2025 року відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 057250006185 від 14 січня 2025 року про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 7 січня 2025 року про призначення пенсії - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із дотриманням норм Закону України “Про адміністративну процедуру” від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ, ч. 3 ст. 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-IV, приписів пунктів 1.8, 3.3, 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 (у редакції  постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1);
- в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального права.
Апелянт вважає правомірним спірне рішення про відмову позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за роботу в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці за Списком № 2, оскільки позивач не досягла віку, встановленого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (55 років). Судом не враховано, що норми ст. 114 Закону №1058 є чинними, Верховною Радою не було внесено зміни до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Крім того, 23.06.2024 набрав чинності Закон України від 25.04.2024 №3674-ІХ “Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення”(Далі -Закон №3674), яким пункт 144 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладено в такій редакції: “Громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації території виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. У разу відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Відтак, просить суд апеляційної інстанції врахувати, що подаючи заяву про призначення пенсії по пільгових умовах по Списку №2 через веб Портал позивач не надала інформацію про неодержання (одержання) пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач є громадянкою України, зареєстроване місце проживання відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради від 31 січня 2020 року № 540: АДРЕСА_1 .
7 січня 2025 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додала заяву у довільній формі, в якій виклала прохання призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, в редакції, що діяла до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а також просила зарахувати до її пільгового стажу за Списком № 2 період її роботи з 14 квітня 1994 року по 27 липня 2007 року за даними трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 11, 43-44).
Суду не надано копії повідомлення про перелік документів, доданих позивачем до заяви від 7 січня 2025 року, разом із цим відповідно до пояснень позивача та наданих третьою особою копій матеріалів с пенсійної справи позивача до заяви ОСОБА_1 додала копії наступних документів: паспорт, РНОКПП, трудову книжку, свідоцтва про народження дітей, диплом про навчання та особисту заяву (а.с. 1, 45-63).
За поясненнями третьої особи довідка, передбачена п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637  (далі - Порядок № 637), та виписки із наказів по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці позивачем не надавалися.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачу було запропоновано надати додаткові документи.
За трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 14 квітня1994 року, позивач у спірні періоди:
- з 14 квітня 1994 року по 31 грудня 2001 року працювала пробовідбірником 2 розряду у Центральній збагачувальній фабриці “Селидівська” виробничого об`єднання “Донецьк вуглезбагачування” (записи №№ 1-3); 
- з 1 січня 2002 року по 27 липня 2007 року працювала пробовідбірником 2 розряду у Закритому акціонерному товаристві ЦОФ “Селидівська” за переводом (записи №№ 4, 5) (а.с. 12-13, 49-51).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14 січня 2025 року № 057250006185 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Список № 2) через: відсутність інформації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, недосягнення необхідного пенсійного віку та відсутність необхідного пільгового стажу. 
В рішенні зазначено наступне.
Вік заявника 50 роки 0 місяців 9 днів; страховий стаж особи становить 33 роки 5 місяців 3 дні, при цьому необхідний пільговий стаж становить 10 років, до пільгового стажу зараховано 4 роки 6 місяців 27 днів (прийнято до уваги індивідуальні відомості про спецстаж з кодом підстави ЗПЗО 13Б1). За доданим до заяви документами до страхового стажу зараховані всі періоди. До пільгового стажу роботи за Списком № 2 зараховано всі періоди згідно індивідуальних відомостей про спецстаж з кодом підстави ЗПЗО13Б1.
Відповідно до довідки РС-право відповідачем при розгляді заяви позивача від 7 січня 2025 року періоди трудової діяльності (та інші) були зараховані до її страхового та пільгового стажу наступним чином:
- з 29 квітня 1991 року по 13 квітня 1994 року, догляд за дитиною до 3 років, зараховано до страхового стажу (2 роки 11 місяці 15 днів);
- з 14 квітня 1994 року по 31 грудня 2002 року - зараховано до страхового стажу (8 років 8 місяців 18 днів);
- з 1 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року - зараховано до страхового стажу та пільгового стажу (список № 2)  (1 рік 0 місяців 0 днів);
- з 1 січня 2004 року по 27 липня 2007 року - зараховано до страхового стажу та пільгового стажу (список № 2) (3 роки 7 місяці 0 днів);
- з 1 серпня 2007 року по 19 серпня 2011 року - зараховано до страхового стажу (4 роки 1 місяць 0 днів);
- з 20 серпня 2011 року по 30 квітня 2022 року - зараховано до страхового стажу (10 років 9 місяців 0 днів);
- з 2 травня 2022 року по 30 листопада 2022 року - зараховано до страхового стажу (0 років 7 місяці 0 днів);
- з 1 грудня 2022 року по 30 вересня 2024 року - зараховано до страхового стажу (1 рік 10 місяців 0 днів).
Всього для розрахунку: 33 років 5 місяців 3 дні. 
Не погодившись з рішенням відповідача 19 січня 2025 року позивач звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України (вх. № ВЕБ-05001-Ф-С-25-011384) зі зверненням щодо прийнятого рішення про відмову в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах.
Листом від 23 січня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вих. № 2092-1370/П-02/8-0500/25) повідомило позивачу, що її заява була відпрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за принципом екстериторіальності, що передбачено п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1. 
Довідки, уточнюючи пільговий характер роботи, та накази про атестацію робочих місць позивач до заяви не долучала, тому за наявними документами та даними персоніфікованого обліку страховий стаж врахований по 30 вересня 2024 року та обчислений у відповідності до ст. 24 Закону № 1058-IV склав 33 років 5 місяців 3 днів, пільговий стаж за Списком № 2 становить 4 роки 6 місяців 27 днів. Пільговий стаж розраховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в розділі “спеціальний стаж” (довідка ОК-5). Необхідний страховий стаж, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (Список № 2), становить 30 років; необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 становить 12 років 6 місяців. 
Через відсутність необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 2 та у зв`язку із недосягненням пенсійного віку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються цим законом.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, були внесені зміни до Закону № 1058-IV, якими, окрім іншого, вказаний Закон було доповнено розділом XIV-1, у ст. 114 якого зазначено, що: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.
Цим же Законом викладено в новій редакції п. 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якої пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Тобто, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком № 2) регулюється Законом № 1058-IV (з врахуванням змін та доповнень).
За ч. 1 ст. 114 цього Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч.ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.
Згідно із абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком за Списком № 2 призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (за відсутності страхового стажу в розмірі 25 років у період досягнення 55 років з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - страхового стажу в розмірі 22 років у жінок).
Водночас, призначення громадянам пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за списком № 2) у період з 1 січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року врегульовувалось Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Відповідно до ст. 12 № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
За п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, яка була чинною до 1 квітня 2015 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
2 березня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ (набув чинності 1 квітня 2015 року), яким абз. 1 п. «б`ст. 13 Закону № 1788-XIIвикладено в редакції, відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Тобто, Законом № 213-VІІІ збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема жінкам з 50  до  55 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти «б» - «г» ст. 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (п. 1 рішення).
За п. 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти «б» - «г» ст. 54 Закону № 1788-XIIв редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, рішенням № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення рішення (п. 2 резолютивної частини рішення).
Одночасно, Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Рішенням Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, зміненим частково в мотивувальній частині постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, задоволено позов до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17 серпня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_3»; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2020 року на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
Згідно з п. 119 даного рішення це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.
Відповідно до п. 120 зазначеного рішення, обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:
а) позивач - особа, яка:
звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23 січня 2020 року з підстав, визначених ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;
на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;
набула стаж роботи, визначений ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 № 1788-ХІІПро пенсійне забезпечення;
б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.
Отже, адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - є типовою справою відносно до адміністративної справи № 360/3611/20.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, прийнятої за результатом розгляду апеляційної скарги на Рішення Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, зазначено, що на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).
Також, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах: перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Суд зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 8 листопада 2021 року Верховний Суд у постанові у справі № 580/492/21 вказав, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.
Враховуючи наведене, Велика Палата під час апеляційного перегляду справи № 360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не норми Закону № 1058-ІV.
За ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Отже, суд враховує при розгляді цієї справи правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 360/3611/20.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 057250006185 від 14 січня 2025 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 в частині застосування вікового цензу 55 років - є протиправним.
При вирішенні питання щодо правомірності / неправомірності не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періодів її роботи з 14 квітня 1994 року по 31 грудня 2001 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року (спірних періодів), суд враховує з наступне.
За абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком за Списком № 2 призначається працівникам, зайнятим повний робочий день [1] на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України [2], та за результатами атестації робочих місць [3], - після досягнення 55 років [4] і за наявності страхового стажу […] не менше 25 років у жінок [5], з них не менше 10 років на зазначених роботах [6] (за відсутності страхового стажу в розмірі 25 років у період досягнення 55 років з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - страхового стажу в розмірі 22 років у жінок).
Судом встановлено (із врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20), що позивач досягла необхідного віку для призначення пенсії за Списком № 2 (50 років).
Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (був чинним з 11 березня 1994 року по 6 лютого 2003 року), професія пробовідбирачі (а також: гірники, зайняті на набиранні і обробці проб; гірники по набиранню і обробці проб вугілля; відбірники усіх найменувань, пробувальники усіх найменувань, зайняті набиранням і обробкою проб, робітники по набиранню і обробці проб, робітники на відбиранні проб) (2010100а-17314)  віднесена до Списку № 2.
Отже, позивач у вказані періоди працювала за професією, віднесеною до Списку професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 2).
Водночас, додані позивачем до заяви про призначення пенсії документи не містять відомостей про зайнятість позивача у вказані періоди її роботи (пробовідбірником) повний робочий день та про атестацію робочих місць, на яких позивач працювала.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно з п. 10 Порядку № 383 та п. 1 Порядку № 637 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно надати […] виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, - уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності […] відповідних записів у трудовій книжці.
Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Отже, за періоди роботи після 21 серпня 1992 року підтвердження проведення атестації робочих місць для призначення пільгової пенсії за Списком № 2 згідно ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV та п. 3 Порядку № 383 є обов`язковим.
Згідно з п. 10 Порядку № 383 та п. 1 Порядку № 637 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно надати […] виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, - уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності […] відповідних записів у трудовій книжці.
Судом встановлено, що позивачем до заяви про призначення пенсії від 7 січня 2025 року ані уточнюючі довідки, ані копії наказу про проведення атестації не надавались.
Відповідно до відомостей з електронної бази Інформаційно-аналітичних систем Пенсійного фонду ІКІС ПФУ (довідка за формою ОК-5 – «Індивідуальні відомості про застраховану особу»), в якій наявні дані за періоди з січня 1999 року, зазначена електронна база не містять відомостей про спецстаж позивача за спірні періоди.
Отже, наявні у справі матеріали не надають суду можливості констатувати наявність у позивача права на зарахування до її пільгового стажу за Списком № 2 періодів її роботи з 14 квітня 1994 року по 31 грудня 2001 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року.
Отже, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 14 квітня 1994 року по 31 грудня 2001 року та з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року.
При цьому, суд враховує наступне.
За частиною 1 ст. 44 Закону № 1058-IV порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).
За абз. 1 п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 (в редакції, яка була чинною станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) заява про призначення, перерахунок, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1) […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (орган, що призначає пенсію) […] Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України […].
Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: […] 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 […].
За абз. 3 п. 2.21 розділу ІІ Порядку № 22-1 за відсутності необхідних даних про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону особа надає до органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію наказу (розпорядження) про прийняття на роботу або копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).
Відповідно до п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).
За пунктом 1.8 розділу І Порядку № 22-1  у  разі,  якщо  до  заяви  про призначення  пенсії  додані  не  всі  необхідні  документи,   орган,   що  призначає  пенсію,    письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі   ч е р е з   електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Відповідно до п. 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію,   надає   […] допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
За пунктом 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
17 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнятий закон № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (набрав чинності 15 грудня 2023 року, далі - Закон № 2073-ІХ), який відповідно до ст. 1 регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
За з ч. 1 ст. 2 Закону № 2073-ІХ: адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п. 1); адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб) (п. 3); адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи (п. 5); […] особа - фізична особа […], (п. 8); процедурна дія - дія адміністративного органу, що вчиняється під час розгляду справи, але якою справа не вирішується по суті (п. 9); процедурне рішення - рішення адміністративного органу, що приймається під час розгляду справи, але яким справа не вирішується по суті (п. 10).
Тобто, дія вказаного закону розповсюджується і на процедуру розгляду органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073-ІХ принципами адміністративної процедури є: 1) верховенство права; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропор-ційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону № 2073-IX адміністративний орган забезпечує належність та  повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує  всі  обставини,  що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 2073-ІХ адміністративний орган зобов`язаний адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до   інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.
Згідно зі ст. 17 Закону № 2073-IX особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі д о прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи (ч. 1). Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо  змісту їхніх прав та обов`язків (ч. 2). Особа  має право  у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи (ч. 3).
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2073-IX учасники адміністративного провадження (в тому числі особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону № 2073-IX) мають право: 1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом; 2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників; 3) ознайомлюватися з матеріалами справи […] отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження; 4) бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, д о прийняття адміністративного акта, який може   н е г а т и в н о   вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника; 5) отримувати та надавати  документи, інші докази, що стосуються обставин справи; […] 7) подавати клопотання про: […] в) витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи.
Згідно із ч. 2 цієї ж статті учасники адміністративного провадження зобов`язані: 1) подати до адміністративного органу у порядку, встановленому законом, наявні у них документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження; 4) сумлінно виконувати вимоги, встановлені цим Законом та іншими актами законодавства.
Частиною 1 ст. 47 Закону № 2073-IX становлено, що під час підготовки справи до розгляду та вирішення, адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за  необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта; 5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення, зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 52 Закону № 2073-IX адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження. Забороняється вимагати від учасника адміністративного провадження надання доказів.
Отже, проаналізувавши наведені норми Закону № 2073-IX, Закону № 1058-IV та приписи Порядку № 22-1, суд враховує, що відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 7 січня 2025 року та доданих до неї документів мав роз`яснити останній про недостатність наданих нею документів для зарахування до пільгового стажу спірних періодів її роботи та запропонувати надати додаткові документи - із роз`ясненнями які саме.
Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових документів, доказів роз`яснення позивачу прав, які вона має під час тривання адміністративної процедури з розгляду її заяви від 7 січня 2025 року про призначення пенсії, зокрема, право бути заслуханою пенсійним органом, право надавати пояснення та заявляти клопотання (в тому числі клопотання щодо допомоги в отриманні недостатніх документів)).
Відповідно до п. 14-4 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV (на який посилається відповідач у рішенні та третя особа у письмових поясненнях) громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення рф. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та рф неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення рф підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Тобто, зазначений пункт стосується саме виплати призначеної та нарахованої пенсії. При цьому пенсійний орган має ро`яснити заявнику його право зазначити у заяві про призначення/перерахунок пенсії відомостей про одержання/не одержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. 
За ч.ч. 3, 4 ст. 242 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 057250006185 від 14 січня 2025 року про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 7 січня 2025 року про призначення пенсії - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, із дотриманням норм Закону України “Про адміністративну процедуру” від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ, ч. 3  ст. 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-IV, приписів пунктів 1.8, 3.3, 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 (у редакції  постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1).  
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі № 200/1554/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 10 грудня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

           Судді:                                                                            А.В. Гайдар
 
                                                                                                  А.А. Блохін