Номер провадження: 33/813/430/26
Номер справи місцевого суду: 946/9486/25 
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП,
у с т а н о в и в :
Короткий виклад обставин справи
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519086 від 21.11.2025 року встановлено, що 21.11.2025 о 07:39 год. в м. Ізмаїл по вул. Шевченка, 40, ОСОБА_1 здійснював рух на т/з «Mercedes-Benz Е 220 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинене повторно протягом року, а саме ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі постанови серії ЕНА № 5431522 від 08.08.2025, чим порушено п. 2.1-а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року притягнуто ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Разом з апеляційною скаргою заявили клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в мотивування якого зазначали, що про дату, час та місце судового засідання не був повідомлений належним чином, копію постанови не отримував, про ухвалення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо лише 31.12.2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи.
В мотивування зазначали, що судом першої інстанції неповно досліджено всі матеріали справи не надано належної правової оцінки таким доказам, через, що порушено норми матеріального та процесуального права.
Вважав, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_1 згідно довідки наданої начальником САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 видане 14.01.2022 року, тобто на день інкримінованого правопорушення останній мав посвідчення водія.
Зазначали, що відповідно до чинної постанови КМУ від 03 березня 2022 року №184 визначено, що протягом дії воєнного стану та рік після його скасування, особи допускаються до керування транспортних засобів відповідної категорії, які отримали національне посвідчення водія України видане вперше, строк дії якого закінчився.
Вважали, що матеріали справи не містять жодних доказів, що останній керував транспортним засобом категорії на яку він не отримував право на керування визначене у посвідченні водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 видане 14.01.2022 року.

Явка в судове засідання
Сторона захисту була сповіщена належним чином, про дату , час та місце судового засідання , в судове засідання сторона захисту не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надала, а тому апеляційний суд вирішив розглянути апеляційну скаргу без участі сторони захисту.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, надавши належної оцінки клопотанням заявленим під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не був сповіщений належним чином про час, дату та місце судового засідання, доказів отримання оскаржуваної постанови також матеріали справи не містять, в матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами яке до суду першої інстанції надійшло 30.12.2025 року, на цьому ж клопотанні наявна відмітка про те, що ОСОБА_1 31 грудня 2025 року ознайомився з матеріалами справи.
Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження стороні захисту, через вищевикладені обставини не видалось можливим подати вчасно апеляційну скаргу, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 04.12.2025 року стосовно ОСОБА_1 ..

Щодо суті апеляційної скарги
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КупАП є постанова відповідного органу, яка вступила в законну силу, про що повинно бути зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, до суду надано протокол серії ЕПР1 № 519086 від 21.11.2025 року.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519086 від 21.11.2025 року, 21.11.2025 о 07:39 год. в м. Ізмаїл по вул. Шевченка, 40, ОСОБА_1 здійснював рух на т/з «Mercedes-Benz Е 220 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинене повторно протягом року, а саме ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на підставі постанови серії ЕНА № 5431522 від 08.08.2025, чим порушено п. 2.1-а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст. 126 КУпАП..
Відповідно до довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, долученої до справи про адміністративне правопорушення, станом на 21.11.2025 року ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.2 ст. 126 КУпАП - 08.08.2025 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 5431522. Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Відповідно до довідки виданої начальником САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 21.11.2025 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою : АДРЕСА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 14.01.2022 року (а.с. 4)
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519086 від 21.11.2025 року ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України, з огляду на наступне.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.
Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка немає права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Скаржником зазначається, що він керував транспортним «Mercedes-Benz Е 220 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 о 07:39 год. в м. Ізмаїл по вул. Шевченка, 40, маючи при собі посвідчення посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 14.01.2022.
За дослідженими матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки виданої начальником САП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 21.11.2025 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою : АДРЕСА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 14.01.2022 року (а.с. 4)
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» відповідно до статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану, зокрема, особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився (п.п.1 п.1 постанови).
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на відсутності повторності вчинення правопорушення, оскільки постанова за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Згідно із п. 3 Розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)».
Крім того, відповідно до п.п. 1, 4, 5 розділу VII Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинен0
,е особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Таким чином, повторність вчинення протягом року аналогічного правопорушення повинна безумовно підтверджуватися безпосередньо самою постановою про накладення адміністративного стягнення, яка має бути завіреною належним чином, зокрема, повинна бути належним чином засвідчена та містити інформацію про набрання чинності, а також суду повинна бути надана інформація, що вказана постанова не оскаржувалась, чи навпаки.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Долучена до матеріалів справи копія постанови серії ЕНА № 5431522 від 08.08.2025 року не містить інформації щодо її вручення ОСОБА_1 або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, не містить інформацію про набрання чинності, а також не відображає факту, що вказана постанова не оскаржувалась, чи навпаки.
В матеріалах справи відсутні як докази на підтвердження вручення ОСОБА_1 постанови серії ЕНА № 5431522 від 08.08.2025 року, так і докази сплати штрафу.
Також доводи апеляційної скарги, щодо неналежного сповіщення судом першої інстанції є слушними, адже з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції жодним чином не було сповіщено ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, а зазначеного в графі 12 протоколу про адміністративне правопорушення про розгляд справи судом 04.12.2025 року є неналежним сповіщенням, так як не вжито усіх можливих заходів сповіщення.
Враховуючи, що у ОСОБА_1 в момент зупинки поліцейськими було в наявності посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 14.01.2022, що підтверджується графою 5. Особу встановлено у протоколі про адмінстративне правопорушення серії ЕПР 1 №519086 від 21.11.2025 року, так і графою 4 Особа, щодо якої розглядається справа постанови серії ЕНА № 5431522 від 08.08.2025 року, з урахуванням дії Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №184 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» відповідно до статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», то відсутній склад адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 ..
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.
Жодних доказів про заборону або про позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).
Отже, посилання в постанові суду як на встановлений на підставі належних та допустимих доказів щодо керування ОСОБА_1 транспортного засобу без посвідчення водія на право керування транспортним засобом повторно протягом року, чим останнім порушено п.2.1.а Правил дорожнього руху і за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП, не ґрунтується на матеріалах справи та дії чинного законодавства.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не доведена згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Оскаржувана постанова є неповною та необгрунитованою щодо наявності або відсутності права керування ОСОБА_1 у відповіності до кваліфікуючих обставин до ч.5 ст.126 КУпАП.
За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,
п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2025 – задовольнити та поновити строк.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кострицький