ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

12 січня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/4012/20	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Малиновської Анни Борисівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов адвоката Малиновської Анни Борисівни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому представник позивача просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у невиконанні на підставі Довідки МВС України від 25.05.2017 року № 22/6-70779 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIII, ст.ст.51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХП, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» з 01.01.2016 року перерахунку та невиплати підвищення до належної пенсії;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у виплаті перерахованої з 01.01.2016 року пенсії на підставі Довідки МВС України про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) від 14.03.2018 року №22/6-70779, у зменшенні під час перерахунку з 01.01.2016 року пенсії до 70-ти процентів відповідних сум грошового забезпечення, застосуванні з 20.12.2016 року обмежень максимального розміру його пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900-VIII, ст.ст.51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262, Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», та на підставі Довідки МВС України від 25.05.2017 року № 22/6-70779 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виконати з 01.01.2016 перерахунок та виплачувати пенсію з урахуванням 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а з 20.12.2016 року без обмежень максимального розміру пенсії та виплатити йому різницю недоотриманого підвищення до пенсії.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач перебуває на обліку в відповідача та отримує пенсію за вислугу років. 
На виконання ч.3 ст. 63 Закону № 2262-ХІ, Порядку № 45 та постанови № 988 Міністерство внутрішніх справ України 25.05.2017 за вих. № 22/6-70779 надіслало на адресу Відповідача Довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача станом з 01.01.2016.
Позивач вважає, що отримавши від МВС України Довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016 року, Відповідач у строки визначені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХП перерахунок пенсії відповідно до вказаної Довідки не виконав та підвищення до пенсії не сплатив, чим допустив протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
10.06.2018 позивач отримав від відповідача листа з якого вбачається, що Відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2018 № 103 "Про порядок перерахунку пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - постанова КМУ 103), з 01.01.2016 було виконано перерахунок пенсії; при цьому різницю між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії Відповідачем буде виплачено з урахуванням зазначеної постанови КМУ.
Також із відповіді від 11.01.2020 № 5795/02 вбачається, що перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідачем виконано не на підставі Довідки МВС №22/6-70779 від 25.05.2017 року, а на підставі Довідки МВС України про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) від 14.03.2018 №22/6-70779 (далі Довідка МВС № 22/6-70779 від 14.03.2018).
При порівнянні вказаних двох Довідок МВС України можна встановити, що у них зазначені однакові складові грошового утримання, в тому числі і за розміром, окрім премії. Розмір премії у Довідці МВС № 22/6-70779 від 25.05.2017 є більшим, ніж у Довідці МВС №22/6-70779 від 14.03.2018. Внаслідок зменшення премії зменшено і загальну суму грошового забезпечення за посадою з 35098,20 грн до 31936,20 грн. Таким чином, зменшення загальної суми грошового забезпечення за посадою потягло за собою зменшення пенсії з 24568,74 грн до 22355,34 грн.
Таким чином, Відповідач протиправно для перерахунку з 01.01.2016 року пенсії позивача застосував Довідку МВС № 22/6-70779 від 14.03.2018 року. Перерахунок пенсії з 01.01.2016 року Відповідач мав виконати на підставі Довідки МВС № 22/6-70779 від 25.05.2017 року, яку він отримав ще 30.06.2017 року за вхідним №12574/04.
Окрім того, Рішення Конституційного Суду України набрало законної сили 20.12.2016 р., з цієї ж дати положення частини 7 ст. 43 Закону №2262-ХІ щодо обмеження максимального розміру пенсії, визнані неконституційними та втратили силу. 
Також із Розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі та письмових роз`яснень, які містяться у листі Відповідача від 26.06.2018 року №29901/02/1, стало відомо, що Відповідач протиправно з 90% до 70% зменшив розмір грошового забезпечення позивача. Зменшення до 70% розміру грошового забезпечення вплинуло у бік зменшення перерахованої пенсії.
З 29.03.2010 пенсію позивачу було обраховано Відповідачем з урахуванням 90% грошового забезпечення (вислуга років - 39 років). Зазначений розмір грошового забезпечення позивач отримував до 01.07.2016, тобто до виконаного відповідачем на підставі Довідки МВС України від 25.05.2017 року №22/6-70779, перерахунку пенсії.
Дії Відповідача зі зменшення з 01.07.2016 з 90% до 70% грошового забезпечення не відповідають вимогам чинного законодавства та є протиправними. 
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
08.09.2020 відповідач надав суду відзив на позов, в обґрунтування якого послався на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до п. 3 Порядку № 45 на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Міністерство внутрішніх справ України листом від 22.03.2017 за № 4019/02/22-2017, який Пенсійний фонд України отримав 28.03.2017, надав необхідну інформацію для проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), яка запитувалася листом Пенсійного фонду України від 14.02.2017 № 4133/02-23.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вже направило до ліквідаційної комісії ГУ МВС України у м. Києві списки осіб, які мають право на перерахунок пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», 01.01.2016 на підставі довідок про грошове забезпечення, виданих ліквідаційними комісіями ГУМВС в областях та м. Києві.
Проте, відповідно до ст. 8 Закону виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Із вищевказаного вбачається що головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено всі необхідні дії для перерахунку пенсії, проте виплату буде забезпечено після виділення коштів з Державного бюджету України.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова КМУ 103), пунктом 3 якої передбачено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Згідно статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІ від 09.04.1992 р. усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною, розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Також відповідач вважає необґрунтованою вимогу Позивача в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміру, оскільки права Позивача в частині виплати йому пенсії без обмеження розміру на даний час не порушені, оскільки при здійсненні перерахунку пенсії у квітні 2018 році сума пенсії не обмежувалась максимальним розміром, визначеним у ст. 43 Закону № 2262. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.
З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.
28.06.2020 представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги. 
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання положень Закону № 2825-IX справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, визначено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві:
- інформацію про те, чи надходила від МВС України до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідка МВС України від 25.05.2017 № 22/6-70779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії;
- інформацію про те, чи звертався позивач з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки МВС України від 25.05.2017 № 22/6-70779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії (надати відповідну заяву за наявності);
- інформацію про те, чи було здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки МВС України від 25.05.2017 № 22/6-70779 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії (у разі здійснення перерахунку – надати відповідні протоколи/розпорядження), у разі нездійснення перерахунку пенсії – зазначити причини такого нездійснення;
- довідку про суми нарахованої та виплаченої пенсії позивачу з 01.01.2016.
01.01.2026 відповідач на виконання вимог ухвали суду повідомив, що звернень щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 25.05.2017 №22/6-70779, виданої МВС України за період з 2020 року до Головного управління не надходили.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов такого.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є пенсіонером за вислугу років та перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві.
Первинно пенсію позивачу розраховано у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, що не заперечується сторонами та підтверджено матеріалами пенсійної справи. 
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 на підставі довідки МВС України від 25.05.2017 №22/6-70779 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, суд зазначає таке. 
Судом встановлено, що МВС України складено довідку від 25.05.2017 №22/6-70779 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2016, яку надіслано до відповідача.
КМ України прийнято постанову від 21.02.2018 №103, якою передбачено перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови КМ України від 11.11.2015 № 988. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 р.
На виконання цієї постанови та згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМ України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45), МВС України складено і направлено відповідачу довідку від 14.03.2018 №22/6-70779 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2016.
Відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п. 3 постанови КМ України від 21.02.2018 №103 та на підставі вказаної довідки МВС України від 14.03.2018 №22/6-70779 в квітні 2018 року позивачу перераховано пенсію з 01.01.2016, основний розмір пенсії склав 70% грошового забезпечення (вислуга років 41) у розмірі 22355,34 грн, підсумок пенсії (з надбавками) склав 22355,34 грн; з урахуванням максимального розміру пенсії: 13730,00 грн. 
За період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплата пенсії здійснювалась у порядку, встановленому п. 3 постанови КМ України від 21.02.2018 №103.
З огляду на суб`єктний склад учасників цієї справи, зміст позовних вимог в цій частині вимог і фактичні обставини цієї справи, ця справа є типовою, при вирішенні якої необхідно застосовувати висновок Верховного Суду у рішенні від 15.02.2018 у зразковій справі № Пз/9901/8/18 820/6514/17 (набрало законної сили 17.03.2018).
У п.п. 57, 58 цього рішення Верховний Суд зазначив, що при застосуванні висновків Верховного Суду в цій зразковій справі суди повинні враховувати те, що довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських повинні бути отримані з дотриманням Порядку №45. Ці довідки повинні бути чинними. Суди повинні встановити, чи дотримано всіх вимог, передбачених Порядком №45, для проведення перерахунку та виплати пенсії позивачам.
Цей позов подано після прийняття КМ України постанови від 21.02.2018 № 103, але саме останньою врегульовано перерахунок пенсій відповідній категорії осіб, до якої належить позивач, з 01.01.2016 відповідно до норм, визначених постановою КМ України від 11.11.2015 № 988.
На час вирішення справи чинною була довідка від 14.03.2018 №22/6-70779, тому вона була підставою для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016.
Враховуючи, що на час вирішення цієї справи Урядом України прийнято рішення про проведення перерахунку пенсій з 01.01.2016 відповідній категорії осіб, до якої належить позивач, а уповноваженим органом складено і направлено відповідачу належну довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 відповідно до Порядку №45, на підставі якої відповідач провів перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016, суд дійшов висновку про відсутність порушення права позивача на перерахунок пенсії.
Отже, у задоволенні позову в частині вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 на підставі довідки МВС України від 25.05.2017 №22/6-70779 слід відмовити.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 з урахуванням 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, суд зазначає таке. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Статтею 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; 
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); 
в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" ( 1763-15 ) (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
При цьому, частиною другою цієї статті визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63 Закону № 2262 (в редакцій, чинній на час проведення перерахунку пенсії), відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. 
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. 
Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку (45-2008-п), встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Порядок № 45).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 (в редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
При цьому, пунктом 2 Порядку № 45 (в редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії) передбачено, що на підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (пункт 3 Порядку № 45).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” встановлено, зокрема, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (абзац перший пункту 1 постанови).
У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, пунктом 3 якої постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р.№ 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Аналізуючи зазначені вище норми, суд дійшов висновку, що з набранням чинності Постановою № 988, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення поліцейських, у позивача відповідно до статті 51 Закону № 2262-ХІІ виникли підстави для перерахунку пенсії, призначеної на підставі цього Закону.
Як встановлено судом з вищеописаних матеріалів справи, 01.04.2018 ГУПФУ в м. Києві на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України про розмір грошового забезпечення від 14.03.2018 №22/6-70779 перераховано пенсію позивача з 01.01.2016.
Судом також встановлено, що до проведеного перерахунку основний розмір пенсії складав 90% від грошового забезпечення, а після – 70%. Тобто внаслідок проведеного перерахунку зменшився відсотковий розмір призначеної позивачу пенсії.
Суд зауважує, що відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення пенсії, а розміри складових грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Складові грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.
Разом з тим відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу призначено основний розмір пенсії на рівні 90% від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, загальний розмір пенсії був обмежений 90% відповідних сум грошового забезпечення. 
У подальшому стаття 13 Закону № 2262-ХІІ неодноразово зазнавала змін в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.
Однак, системний аналіз вище наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.
Таким чином, застосування граничного розміру пенсії, установленого статтею 13 Закону № 2262-ХІІ на рівні 70% грошового забезпечення, під час здійснення перерахунку розміру пенсії на підставі статті 63 цього Закону є безпідставним.
З огляду на визначений статтею 58 Конституції України принцип незворотності нормативно-правових актів у часі, суд вважає, що граничний розмір пенсії на рівні 70% застосовний до пенсій, що призначаються після внесення цих змін до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, а не перерахунку раніше призначених.
Аналогічний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом в рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18.
Згідно з вимогами частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Так, Верховний Суд у рішенні від 04 лютого 2019 року (справа № Пз/9901/58/18, 240/5401/18) та у постанові від 16 жовтня 2019 року зазначив таке:
"При перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст.13 вказаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення. Натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним".
З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови № 103 у відповідача відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
За таких обставин, відповідач не мав підстав для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача з 01.01.2016 на підставі нової довідки про грошове забезпечення, при здійсненні її перерахунку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2022 у справі № 380/22040/21.
За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 90% на 70% при проведені її перерахунку на підставі Постанови № 103 та, відповідно, про наявність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу, починаючи з 01.01.2016, виходячи з 90% від відповідних сум грошового забезпечення.
На підставі викладеного, оскільки у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
Щодо обмеження розміру пенсії її максимальним розміром, суд зазначає таке.
Статтею 43 Закон № 2262-XII передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
08.07.2011 прийнято Закон України № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 (далі - Закон № 3668-VI), частиною другою якого було визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим же Законом № 3668-VI внесено зміни до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину 5, яка із врахуванням змін, внесених Законом № 1080-VIII від 12.04.2016 є частиною 7, викладено в наступній редакції: Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» (підпункт 8 пункту 6 розділу II).
В подальшому, із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII вказану частину статті 43 Закону № 2262-ХІІ доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.
У рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 за результатами розгляду справи № 1-38/2016 (рішення № 7-рп/2016) зазначено, що Суд:
- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; - положення частини сьомої статті Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України в цьому рішенні зазначив, що оспорюваними положеннями Закону № 2262-ХІІ тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, обмежено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) сумою, що не може перевищувати 10740 гривень (друге речення частини сьомої статті 43).
Конституційний Суд України вказав, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Відтак, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 суперечать статті 17 Конституції України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІII (далі - Закон № 1774-VІII), який набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни у частину сьому статті 43 Закону № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Таким чином, з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ є нечинною.
Відповідно до Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII, який згідно з Прикінцевими положеннями цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ в цілому визнано неконституційним з 20.12.2016, що означає, що з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі № 2262-ХІІ, а отже, зміни внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Отже, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону № 2262-ХІІ, максимальним розміром.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, від 09.02.2021 у справі № 640/2500/18, від 10.09.2021 у справі № 300/633/19.
На підставі наведеного, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що згідно зі статтею 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсій, призначених згідно Закону № 2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2016 рік встановлено у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривень, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2017 рік встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня – 1247 грн, з 1 травня – 1312 грн, з 1 грудня -1373 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2018 рік встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.
З матеріалів страви встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача за новою довідкою становить 31936,20 грн.
Згідно з протоколом за пенсійною справою № 2603010830 – МВС 01.04.2018 на виконання постанови КМУ №988, п. 3 постанови КМУ від 21.02.2018 №103 та на підставі довідки МВС України від 14.03.2018 №22/6-70779 позивачу перераховано пенсію з 01.01.2016, основний розмір пенсії склав 70% грошового забезпечення (вислуга років 41) у розмірі 22355,34 грн; підсумок пенсії (з надбавками) склав 22355,34 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 13730,00 грн.
Тобто, розмір пенсії після її перерахунку станом на 01.04.2018 встановлена відповідачем у розмірі 13730,00 грн, що свідчить про обмеження максимального розміру пенсії відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.
З наведеного слідує, що відповідачем обмежено розмір пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність з 20.12.2016 (положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ в цілому визнано неконституційним та є нечинними з 20.12.2016).
Тобто, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-ХІІ з березня 2010 року (до ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 7-рп/2016), отже дія вказаних положень Закону № 3668-VI щодо визначення максимального розміру пенсії не застосовується до пенсії позивача з 20.12.2016, тобто з дня, коли положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ в цілому визнано неконституційним.
За приписами статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На час спірних правовідносин спеціальний Закон № 2262-ХІІ не передбачає обмежень пенсії, призначених згідно цього закону, максимальним розміром.
Закон № 2262-XII є спеціальним у спірних правовідносинах, а тому саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суд зазначає, що положення статті 2 Закону № 3668-VІ є аналогічними за змістом положенням частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.
Разом з цим, застосування положень Закону № 3668-VI щодо військовослужбовців заперечує наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.
Суд вважає, що невизнання в окремому порядку неконституційним допоміжного (доповнюючого) Закону №3668-VI не змінює правового регулювання спірних правовідносин.
За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, суд зазначає, що відповідач, не приймаючи обґрунтованого рішення, проте листом відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії без обмеження її максимальним розміром, діяв всупереч приписам Конституції України та Закону № 2262-ХІІ.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.
Також на користь зазначеного висновку суду апеляційної інстанції свідчить стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, в рішенні ЄСПЛ по справі Суханов та Ільченко проти України від 26.06.2014 (за заявою № 68385/10 та № 71378/10) зазначено, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.
Отже, відповідачем протиправно обмежено максимальним розміром належну позивачу пенсію.
З урахуванням викладеного, враховуючи характер спірних правовідносин, належним способом захисту порушеного права в цьому випадку є: визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2016 та обмеження пенсії за вислугу років максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з 20.12.2016; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.01.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а з 20.12.2016 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність дій відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до часткового задоволення з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 2522,40 грн судового збору. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в м. Києві пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 1681,60 грн (840,80 грн *2).
Керуючись статтями 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Малиновської Анни Борисівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код за ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2016 та обмеження пенсії за вислугу років максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з 20.12.2016.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.01.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а з 20.12.2016 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн 60 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	І.О. Свергун