КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/17749/25
Суддя в суді першої інстанції: Мозолевська О.М.
Провадження № 33/824/520/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 89-92).
Не погодившись з вказаною постановою, 24 жовтня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Оропай О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 93-99).
В обґрунтування вимог скарги зазначав, що оскаржувана постанова прийнята без врахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатнім для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам, які відбулись того дня. Матеріали справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. 
Наголошував на тому, що ОСОБА_1 перебував у припаркованому автомобілі.
В матеріалах справи відсутні відеозаписи з боді-камери патрульних поліцейських, які стверджували, що водій керував автомобілем, або був зупинений, внаслідок чого відсутні докази факту порушення з його боку ПДР, складання щодо цього протоколу, зупинення автомобілю, керування ним автомобілем.
В матеріалах справи не долучено матеріли відеозапису технічної фіксації затримання, зупинки водія під час керування автомобілем.
Також, в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які підтверджували б обставини викладені у протоколі.
Крім того, не надано доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення, яке було причиною його можливої зупинки.
Судом взагалі не досліджувалося твердження водія, що він перебував у бойовому розпорядженні (а.с. 93-99).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Хоменко Є.М. підтримав скаргу і просив її задовольнити. ОСОБА_1 до суду не прибув, про час та місце розгляду справи апеляційним судом був сповіщений належним чином про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового повідомлення (трекінг-код). Факт належного сповіщення ОСОБА_1 підтвердив в суді його захисник - адвокат Хоменко Є.М. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 177-178, 181-182, 183-188). 
Прокурор був належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, до суду не прибув, проте неявка прокурора за чинним законодавством України не перешкоджає розглядові адміністративної справи (а.с. 179-180).
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України" № 16652/04). 
Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Хоменко Є.М., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 358359 від 11.06.2025 року, 11.06.2025 року о 11 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Вадима Гетьмана, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault», моделі «Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ з використанням газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога в встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 та працівником поліції, який його склав, який своїм підписом підтвердив, що  ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1  вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 11.06.2025 року у  ОСОБА_1 , в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - працівники поліції визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  посилався на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом, а посилався на те, що автомобіль був припаркований.
Однак, заперечення ОСОБА_1 щодо відсутності факту керування останнім транспортним засобом спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що поліцейські підійшли до автомобіля «Renault», моделі «Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 , двигун автомобіля був приведений до руху, на водійському місці знаходився ОСОБА_1 .В ході розмови поліцейські з`ясували у ОСОБА_1 причину руху і зупинки транспортного засобу на смузі руху громадського транспорту, та повідомили, що вбачають у останньої ознаки алкогольного сп`яніння та пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (на місті або в лікувальному закладі), на що ОСОБА_1 відповів відмовою (а.с. 11).
Разом з тим, відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що він зупинився поговорити по телефону, що також підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Також, доведеним є факт порушення  ОСОБА_1 положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Наявний в матеріалах справи відеозапис чітко відображає послідовність дій, які мали місце 11.06.2025 року та на відеозаписі зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції не надано доказів вчинення водієм адміністративного правопорушення, яке було причиною його можливої зупинки водія, адже в матеріалах справи міститься постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4944819, відповідно до якої 11.06.2025 року ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 8).
Разом з тим, таке посилання не звільняє водія від обов`язку, визначеного пунктом 2.5. ПДР, за яким, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Судом першої інстанції було вірно зазначено, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, на момент зупинки, керував власним транспортним засобом, перебував поза межами військової частини, не надав доказів виконання військових службових обов`язків за наказом командира та (або) перебування у службовому відрядженні, а відтак доводи адвоката про необхідність складання протоколу за ч. 2 ст. 172-20 КУпАП не знаходять свого підтвердження. Також, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є правопорушенням у сфері дорожнього руху та саме працівники патрульної поліції уповноважені на складання протоколів відповідної категорії правопорушень.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
Отже, відсутні підстави для скасування постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець