Справа № 638/18532/25
Провадження № 2/638/3079/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
22 січня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3273216558- 508003 від 01.11.2021 у розмірі 12457,64 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 01.11.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» уклали договір № 3273216558-508003 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.
Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК».
Договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором 5273, який був направлений йому на номер телефону НОМЕР_1 електронним повідомленням СМС-повідомленням. 
За умовами договору ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_2 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту, становить 5000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 20 днів ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - Дисконтна відсоткова ставка, становить 2,50% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків).
Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 21.11.2021 року до 18.02.2022 року, за ставкою 2,2% на добу.
Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказала в особистому кабінеті як банківська картка на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3273216558-508003 від 01.11.2021 року.
Натомість відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача, за Договором № 3273216558-508003 від 01.11.2021 р., утворилась заборгованість у розмірі 12457,64 грн., яка складається з: Заборгованість за сумою кредиту - 4617,00 грн.; Заборгованість за відсотками за користування позикою - 7840,64 грн.
Порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором зумовило звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.
У встановлений судом в ухвалі від 24 вересня 2025 року строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
В судове засідання сторони не з`явилися, позивач просив справу розглянути за його відсутністю, відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
З урахуванням викладеного, керуючись ч. 3 ст. 131, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі ухвали від 22 січня 2026 року суд провів заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що 01 листопада 2021 року ТОВ «КОШЕЛЬОК» за допомогою платіжної системи XPAY Group LLC здійснило переказ грошових коштів за наступними реквізитами: Дата проведення операції - 01-11-2021 о 19:05:49 год., сума операції - 5000,00 грн, номер картки - 4731219617315829, Order ID транзакції - 43193940, опис замовлення - «Видача кредитних коштів, Договор займа №3273216558-508003», ІD заявки на кредит - 508003, що підтверджується Повідомленням про успішне зарахування на карту клієнта та листом Керуючого ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» У М.КИЄВІ Олега Соколова від 15.07.2025 № 07/605-07/534. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті фактичних обставин цієї справи, суд зазначає наступне.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що кредитний договір між сторонами укладено відповідно до ст. 639 ЦК України (за допомогою інформаційно-телекомунікаційних системи) та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої моментом підписання електронного правочину є використання, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як зазначає позивач, кредитний договір підписано відповідачем простим електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5273.
Водночас, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надав суду доказів підписання кредитного договору 3273216558-508003 відповідачем простим електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5273 або будь-яким іншим електронним підписом відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки ані долучений до позовної заяви кредитний договір, ані будь-який інший доказ не містять відомостей про надіслання відповідачу повідомлення з одноразовим ідентифікатором та його введення позичальником, не містять доказів накладення позичальником на кредитний договір електронного підпису, електронного цифрового підпису або аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису).
Кредитний договір також не містить власноручного підпису ОСОБА_1 .
В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви.
У позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).
Заявляючи клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході розгляду справи, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.
Отже, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проте, позивачем не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів укладання з відповідачем кредитного договору на умовах, зазначених у позовній заяві, як і не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами договору розміру процентної ставки.
Долучені позивачем до позовної заяви Кредитний договір № 3273216558-508003, паспорт споживчого кредиту до нього та Правила надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок», не містять підтверджень, що відповідач їх підписував та ознайомився з ними. 
З огляду на викладене суд вважає, що позивачем не доведено факту укладання з відповідачем кредитного договору №3273216558-508003 від 01 листопада 2021 року на умовах, зазначених позивачем, зокрема, щодо розміру процентної ставки за користування кредитом.
Однак, суд вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОШЕЛЬОК» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, з огляду на таке. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З долучених позивачем доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, судом встановлено, що ТОВ «КОШЕЛЬОК» перерахувало ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 повернув ТОВ «КОШЕЛЬОК» лише частину отриманих коштів в рахунок погашення тіла кредиту, а саме 383,00 грн. Отже, заборгованість за тілом кредиту складає 4617,00 грн. 
ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду доказів повернення ТОВ «КОШЕЛЬОК» отриманих грошових коштів, як і не надав доказів правомірності користування цими грошовими коштами. 
З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку ТОВ «КОШЕЛЬОК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги ТОВ «КОШЕЛЬОК» в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 4617,00 грн підлягають задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову (37,06159433 %), суд стягує з відповідача на користь судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 897,78 грн.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивач при зверненні до суду з цим позовом зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу складає 10000,00 грн. У позовній заяві позивач просив стягнути зазначену суду інших судових витрат з відповідача на користь позивача.
На підтвердження понесення вказаних судових витрат позивач надав наступні докази:
- копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року, укладеного між АО «Герман Гурський та Партнери» та ТОВ «КОШЕЛЬОК»;
- копію додатку до договору від 10 липня 2025 року, відповідно до якого замовник доручив виконавцю виконання наступних послуг правничої допомоги: 1. Оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги) - тривалість 30 хвилин - вартість 1000,00 грн; 2. Збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору - 1 година - 2000,00 грн; 3. Складання позовної заяви - 2 години - 4000,00 грн; 4. Формування додатків (доказів) до позовної заяви,(для суду та відповідачу) - 1 година - 2000,00 грн; 5. Відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі - 30 хвилин - 1000,00 грн; всього - 10000,00 грн.
В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Гурським Германом Юрійовичем, серія ДН № 5506 від 29.05.2019.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Водночас, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Оцінюючи визначений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що він не відповідає критерію розумності з огляду на ціну позову, складність справи, яка є малозначною справою та розглянута судом у спрощеному позовному провадженні без участі сторін. Крім того, враховуючи предмет та підстави позову, сталість законодавство та судової практики щодо цих правовідносин, надання правової допомоги у цій справі не потребувало від представника позивача витрачення значного часу на збирання та дослідження великого обсягу доказів.
Заявлена позивачем до стягнення сума судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн з ціною позову 12457,64 грн, тобто понад 80 % від ціни позову, вочевидь є неспівмірною зі складністю справи та свідчить про намір надмірного збагачення і по суті становить додатковий спосіб отримання доходу, що суперечить правовому висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17.
На переконання суду, навіть стягнення таких витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (37,06159433 %), тобто у розмірі 3706,16 грн, не відповідатиме принципу розумності їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь відповідача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», код ЄДРПОУ 40842831, адреса місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, заборгованість за кредитним договором № 3273216558-508003 від 01 листопада 2021 року у розмірі 4617,00 грн (чотири тисячі шістсот сімнадцять гривень 00 копійок). 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», код ЄДРПОУ 40842831, адреса місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, 8А, судовий збір у розмірі 897,78 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, а всього судові витрати у розмірі 3897,78 грн (три тисячі вісімсот дев`яносто сім гривень 78 копійок). 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 26 січня 2026 року.

Суддя І.П. Латка