КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/18007/2025 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/2685/25

18 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.
при секретарі - Цалко Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кохана Олексія Миколайовича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Журавського В.В. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, -
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з заявою про оголошення фізичної особи померлою.
В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що що вона є племінницею ОСОБА_3 . Останній проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу НОМЕР_2 батальйону охорони. 25 лютого 2024 року близько 16.40 години під час виконання бойового завдання в населеному пункті Кринки Херсонської області по позиції 3-ї стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону зведеної стрілецької бригади Повітряних Сил ЗСУ під час ворожого артилерійського обстрілу сталося пряме влучання в укриття, де перебували військовослужбовці, зокрема ОСОБА_3 . Внаслідок вибуху ОСОБА_3 опинився під завалами та зв`язок з ним був втрачений. За даним фактом військовою частиною НОМЕР_1 був складений акт службового розслідування, яким визнано ОСОБА_3 зниклим безвісти. Враховуючи відсутність документів, які є підставою для реєстрації смерті, у заявника існують перешкоди у здійсненні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 . Тому ОСОБА_1 просить оголосити померлим ОСОБА_3 .
З огляду на вище викладене просила суд оголосити ОСОБА_3 померлим.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1  про оголошення ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,померлим відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 14 жовтня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Кохан О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву задовольнити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що населений пункт Кринки Олешківської територіальної громади, Херсонської області, є тимчасово окупованою територією. Вказаний населений пункт знаходиться на лівому березі річки Дніпро, на даний час на вказаній території не ведуться активних дій та вона зайнята окупаційними військами.
По факту зникнення безвісті групи військовослужбовців ЗСУ проведено детальне службове розслідування, із відібранням пояснень військовослужбовців, які безпосередньо приймали участь у евакуаційних діях (були на місці прямого влучання артилерійського снаряду по місцю в укриття, де перебували військовослужбовці).
Також в ході розгляду цивільної справи були допитані свідки, сусідка яка підтвердила що понад року її сусід ОСОБА_3 , за місцем свого проживання не появляється, прибирання та догляд за прибудинковою ділянкою здійснює сільська рада. Окрім того військовослужбовець частини НОМЕР_1 , який особисто знав, ОСОБА_3 , та повідомив що він спілкувався з його побратимами, які підтвердив факт того, що в укриття де він перебував з іншими військовими було пряме влучання снаряду в наслідок чого був обвал перекриття, спроби встановити зв?язок із групою не мав позитивного результату.
03 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника Міністерства оборони України ОСОБА_11 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Кохан О.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заінтересовані особи Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись засобами електронного зв`язку. Відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду поштова кореспонденція була доставлена 10 листопада 2025 року.
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи без участі не з`явившихся сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно якого заявниця змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с.8), копією свідоцтва про народження заявниці (а.с.9), копією свідоцтва про народження батька заявниці (а.с.10), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 (а.с.11).
Інші родичі ближчого ступеня споріднення у ОСОБА_3 відсутні, оскільки його рідний брат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12), матір ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13) та батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14). Згідно відомостей, наданих Бориспільським ВДРАЦС у Бориспільському районі, відсутні актові записи про шлюб, складені відносно ОСОБА_3 (а.с.23).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №47 від 01 березня 2022 року ОСОБА_3 призначений на посаду командира зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу 9-го батальйону охорони (а.с.60).
Згідно довідки МОУ від 23 травня 2024 року ОСОБА_3 , командир зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував в АДРЕСА_1 та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.22).
За змістом рапорту командира 3-ї стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону зведеної бригади ПС ЗСУ ОСОБА_8 від 25 лютого 2024 року (а.с.47) вбачається, що під час проведення оборони в населеному пункті Кринки Херсонської області в результаті ворожого артилерійського обстрілу сталося пряме влучання в укриття, де перебувала група з семи військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_3 , який опинився під завалами та з ним був втрачений зв`язок.
Згідно Витягу з журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_4 (а.с.75) 25 лютого 2024 року під час обстрілу з артилерії в районі синьої Кринки ОСОБА_3 опинився під завалами та перестав виходити на зв`язок. Під час огляду завалів особовий склад на зв`язок не виходить, акустично не відповідає, завали розібрати без технічних засобів немає змоги.
За змістом Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) №135 від 25 березня 2024 року (а.с.76-81) за результатом службового розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_3 зник безвісти 25 лютого 2024 року за особливих обставин в населеному пункті Кринки Олешківської міської громади Херсонської області під час виконання бойового завдання та в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора (а.с.25) відсутні відомості про перебування ОСОБА_3 у полоні держави-агресора.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_3 доводиться їй сусідом. Восени 2023 року ОСОБА_3 був мобілізований та після цього свідок не бачила ОСОБА_3 . Зі слів знайомого його свідку відомо, що ОСОБА_3 зник безвісти.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що йому відомо, що ОСОБА_3 загинув під завалами у зв`язку з артилерійним обстрілом. Його рація не працювала та інші п`ять осіб, які перебували разом з ОСОБА_3 , не вижили.
Відмовляючи у задоволенні заяви  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №376 від 28 лютого 2025 року, територія Олешківської міської громади Херсонського району Херсонської області, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_3 , з 24 лютого 2022 року та по даний час є тимчасово окупованою територію. Також суд першої інстанції зазначив, що активні бойові дії в межах Олешківської міської громади Херсонського району Херсонської області ще не завершенні, та дана територія є окупованою. Дані обставини справи не дають підстав для висновку про можливість оголошення ОСОБА_3 померлим до спливу строків визначених ч.2 ст.46 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Колегія суддів враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Із пояснювальної записки до проекту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».
Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.
Велика Палата Верховного Суду (справа № 755/11021/22) зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.
Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку.
Велика Палата Верховного Суду (справа № 755/11021/22) наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
Велика Палата Верховного Суду (справа № 755/11021/22) наголосила, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Відповідно до Переліку у розділі І Території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №376 від 28 лютого 2025 року, територія Олешківської міської громади Херсонського району Херсонської області, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24 лютого 2022 року та по даний час є тимчасово окупованою територію 
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.
З огляду на вище зазначене колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що оскільки активні бойові дії в межах Олешківської міської громади Херсонського району Херсонської області ще не завершенні, та дана територія є окупованою, дані обставини справи не дають підстав для висновку про можливість оголошення ОСОБА_3 померлим до спливу строків визначених ч.2 ст.46 ЦК України. .
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кохана О.М.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кохана Олексія Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2025 року

Головуючий: Судді: