ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2025 р.                                   Справа №907/553/16

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                                       Желік М.Б. 
судді                                                                                           Галушко Н.А.
 Орищин Г.В.
за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.
розглядаючи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” від 25.08.2025 (вх. №01-05/2614/25 від 25.08.2025)
на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2025 (повне рішення складено 18.08.2025, суддя Пригуза П.Д.) 
у справі №907/553/16
за заявою Головного управління ДПС у Закарпатській області, м. Ужгород 
до фізичної особи – підприємця Минди Василя Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ),
про банкрутство

за участю представників: 
від скаржника: представник Гутник А.Ж. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);
арбітражний керуючий Сидорак О.О.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2025 у справі №907/553/16 заяву арбітражного керуючого Сидорака О.О. про затвердження звітів про витрати та винагороду - задоволено; затверджено звіт про грошові витрати керуючого реалізацією арбітражного керуючого Сидорака О.О. на проведення процедури реалізації майна боржника ФОП Минди В.Ю. за період з 01.09.2023 до 14.08.2025 в сумі 37 788,84 грн.; затверджено звіт про нарахування основної грошової винагороди арбітражного керуючого Сидорака О.О. за виконання повноважень керуючого реалізацією у процедурі погашення боргів боржника ФОП Минди В.Ю. за період з 01.09.2023 до 14.08.2025 в сумі 208 906,45 грн.; вимоги про покладення судових витрат, що складаються з грошових витрат та основної грошової винагороди арбітражного керуючого Сидорака О.О., на кредиторів пропорційно – задоволено; стягнуто з ПАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. на відшкодування витрат арбітражного керуючого та сплату грошової винагороди в сумі 130 650,28 грн. за період з 01.09.2023 до 01.10.2024; стягнуто з Головного управління ДПС в Закарпатській області на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. на відшкодування витрат арбітражного керуючого та сплату грошової винагороди в сумі 8758,68грн. за період з 01.09.2023 до 01.10.2024; стягнуто з ТОВ “Колубай і КО” на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. на відшкодування витрат арбітражного керуючого та сплату грошової винагороди в сумі 6569,00 грн. за період з 01.09.2023 до 01.10.2024; стягнуто з ТОВ “Колубай і КО” на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. на відшкодування витрат арбітражного керуючого та сплату грошової винагороди в сумі 100 717,32 грн. за період з 02.10.2024 до 14.08.2025.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.08.2025 у справі №907/553/16 в частині: затвердження звіту про нарахування основної грошової винагороди арбітражного керуючого Сидорака О.О. за виконання повноважень керуючого реалізацією у процедурі погашення боргів боржника ФОП Минди В.Ю. за період з 01.09.2023 до 14.08.2025 в сумі 208 906,45 грн.; задоволення вимог про покладення судових витрат, що складаються з грошових витрат та основної грошової винагороди арбітражного керуючого Сидорака О.О., на кредиторів пропорційно; стягнення з ПАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. на відшкодування витрат арбітражного керуючого та сплату грошової винагороди в сумі 130 650,28 грн.; та ухвалити нове рішення, яким відмовити у затвердженні звіту про нарахування основної грошової винагороди арбітражного керуючого Сидорака О.О. за виконання повноважень керуючого реалізацією у процедурі погашення боргів боржника ФОП Минди В.Ю. за період з 01.09.2023 до 14.08.2025 в сумі 208 906,45 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 апеляційну скаргу  Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме для надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., доказів надсилання копії апеляційної скарги іншому учаснику справи - ТзОВ “Колубай і КО” та для уточнення дати оскаржуваної ухвали.
08.09.2025 скаржник подав клопотання про усунення недоліків, до якого додано квитанцію про сплату судового збору, доказ надіслання апеляційної скарги ТОВ “Колубай і КО” та апеляційну скаргу в новій редакції з уточненою датою оскаржуваної ухвали.
Зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду державного бюджету підтверджується випискою, сформованою в Автоматизованій системі документообігу суду 04.09.2025.
15.09.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ “Промінвестбанк”; призначено розгляд справи на 08.10.2025; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 03.10.2025; витребувано матеріали справи з Господарського суду Закарпатської області. 
24.09.2025 представник скаржника подав до суду клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою від 02.10.2025 Західного апеляційного господарського суду задоволено.
02.10.2025 арбітражний керуючий Сидорак О.О. подав відзив (№01-04/7571/25) на апеляційну скаргу ПАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.
08.10.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній. 
10.11.2025 арбітражним керуючим подано до суду додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№01-04/8472/25 від 10.11.2025).
В судове засідання 19.11.2025 арбітражний керуючий та скаржник участь уповноважених представників забезпечили, які надали свої доводи та міркування щодо вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесені постанови. Інші учасники провадження участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується матеріалами справи. 
За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами. 
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі “Пономарьов проти України”).
Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі “Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії” зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників провадження за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2025 у справі №907/553/16 в оскарженій частині залишити без змін, з огляду на наступне.

Розгляд справи про неплатоспроможність в суді першої інстанції та зміст оскаржуваної ухвали.

Арбітражний керуючий Сидорак О.О. звернувся до господарського суду з клопотаннями про затвердження звіту (уточненого) про витрати грошових витрат арбітражного керуючого Сидорака О.О. на проведення процедури реалізації майна боржника ФОП Минда Василь Юрійович за період з 01.09.2023 року по 14.08.2025 в сумі 42 894,84 грн. та звіту про грошову винагороду арбітражного керуючого Сидорака О.О. за виконання обов`язків у процедурі реалізації майна боржника ФОП Минда Василь Юрійович за період з 01.09.2023 по 14.08.2025 в сумі 208 906,45 грн.
Розглянувши подані на затвердження звіти та виснуючи про наявність підстав для затвердження звіту про грошові витрати керуючого реалізацією на проведення відповідної процедури за період з 01.09.2023 по 14.08.2025 в сумі 37  788,84 грн. та звіту про нарахування основної грошової винагороди за вказаний період в сумі 208  906,45 грн. місцевий господарський суд виснував наступне:
-          кодексом з процедур банкрутства визначено декілька джерел отримання арбітражним керуючим грошової винагороди під час виконання своїх повноважень у процедурі банкрутства (неплатоспроможності).
-          однією з передбачених форм дієвої участі кредиторів у справі про банкрутство є реалізація ними правомочностей на створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, відтак нестворення такого фонду, за об`єктивної відсутності інших джерел відшкодування витрат арбітражного керуючого, може вплинути на ефективність здійснення ліквідаційної процедури, що матиме відповідні наслідки і для кредиторів боржника.
-          законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство (неплатоспроможність), правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство (неплатоспроможність).
-          відповідно, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог, господарський суд вправі застосувати такий принцип пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням погашення боргів боржника, зокрема, витрат на оплату праці арбітражного керуючого.
-          встановивши факт, що винагорода арбітражному керуючому, у тому числі й керуючому реалізацією, не сплачувалася, не залежно від причин такої несплати (зокрема, як у цій справі - не завершено формування ліквідаційної маси та її оцінку, неприйняття кредиторами у справі за власною ініціативою рішення про утворення фонду для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого), господарський суд за заявою арбітражного керуючого має прийняти судове рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.
-          відповідно до змісту прийнятих рішень зборами кредиторів та постанови господарського суду від 04.02.2021 у цій справі про визнання боржника банкрутом не визначено джерела забезпечення судових витрат означеної процедури, зокрема витрат та винагороди арбітражного керуючого. 
-          натомість, загальний принцип, який системно підтримується судовою владою у справах про банкрутство, - кандидатура ліквідатора (керуючого реалізацією) пропонується кредиторами, а тому кредитори мають забезпечити судові витрати процедури, що випливають з такого призначення – сплатити арбітражному керуючому (авансом) винагороду та відшкодувати його витрати. Такі авансовані витрати мають бути відшкодовані кредиторам за рахунок майнових активів боржника, що включені до ліквідаційної маси.
-          факт відсутності в законах (КУзПБ, ЦКУ, ГПКУ) прямого положення про обов`язок кредитора як сторони - стягувача у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи сплачувати поточні витрати у процедурі погашення боргів, не видається вирішальним. Тому, тут діє застереження, що тільки Верховний Суд повинен зробити висновок про те, чи можна тлумачити положення національного законодавства у спосіб, викладений у відповідних його правових висновках та правових позиціях судової практики.
-          вирішуючи питання про стягнення з кредиторів оплати грошової винагороди арбітражного керуючого, судом враховуються умови, в яких арбітражний керуючий виконував ці обов`язки. Питання належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків кредиторами у цій справі судом розглядалося у цій справі неодноразово. Зокрема, в своїх ухвалах суд зазначав на про те, що процес і процедура у цій справі затягувалася через неналежний контроль кредиторів та чиненням перешкод кредиторами у здійсненні повноважень керуючим реалізацією. Також, суд вказував на неналежну роботу керуючого реалізацією, зокрема в ухвалі суду від 13.05.2025 року при розгляді звітів про витрати, винагороду та стан виконання роботи керуючим реалізацією Сидораком О.О.
-          у той же час, суд зазначає, що кредиторами не заявлялися скарги на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Сидорака О.О. рішень комітету кредиторів про усунення його від повноважень не приймалося.
-          ухвала господарського суду від 13.05.2025, якою визнано правомірними і обґрунтованими та взято до уваги звіти про витрати грошових коштів на суму 32 013,97грн, а також про нарахування грошової винагороди за період з 01.09.2023 по 01.10.2024 в сумі 113 964,00грн., учасниками справи не оскаржувалася, набрала законної сили, отже такі факти мають преюдиціальне значення, їх не належить доказувати в цьому судовому засіданні.
-          арбітражний керуючий нарахував витрати за період з 01.10.2024 по 01.08.2025 в сумі 10 880,87грн. При цьому, Сидорак О.О. на подав до суду письмових заперечень або оригіналів (копії, що читаються) кредитору ПАТ АК “Промінвестбанк”, щоби підтвердити витрати, які не прийняті кредитором в сумі 5106,0грн., а тому господарський суд визнає витрати керуючого реалізацією в сумі 5774,87 грн., що підтверджені належними доказами за період з 01.10.2024 по 01.08.2025 року. Загальна сума витрат, що визнається судом за увесь період становить 32 013,97грн. + 5774,87 грн. = 37 788,84 грн.
-          суд відхиляє заперечення кредиторів щодо загального строку виконання обов`язків арбітражним керуючим, оскільки ним підставно нараховано свою основну винагороду по останній день виконання обов`язків, яким є день розгляду у справі звіту господарським судом – 14.08.2025.
-          за таких обставин і правового регулювання суд доходить висновку, що вимоги арбітражного керуючого стосовно затвердження звіту про витрати належить задовольнити частково, а вимоги про нарахування основної винагороди належить задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апелянта, аргументи та міркування інших учасників.

Вимоги апеляційної скарги ПАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” обґрунтовані тим, що суд першої інстанції надав неналежну юридичну оцінку обставинам справи, ухвалив оскаржуване судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, не застосував практику Верховного Суду з подібних правовідносин, на підтвердження чого апелянт наводить наступні доводи:
-          при затвердженні звіту про нарахування основної грошової винагороди господарським судом не враховано, що на зборах кредиторів, які проводилися шляхом опитування, банк голосував проти затвердження звіту про виплату винагороди арбітражному керуючому за період з 01.09.2023 по 14.08.2025. Натомість, у резолютивній частині ухвали від 13.05.2025 Господарського суду Закарпатської області у цій справі зазначено, що звіт керуючого реалізацією майна боржника про нарахування грошової винагороди та здійснення витрат під час процедури взято до уваги, а не затверджено, про що помилково зазначив місцевий господарський суд.
-          оплата винагороди арбітражного керуючого має проводитися не за факт перебування у справі арбітражного керуючого, а виключно за результат, тобто за вчиненні ним у відповідній процедурі дії, направленні на виконання своїх повноважень. 
-          натомість, за період з 01.04.2025 по 14.08.2025 арбітражним керуючим не вчинено жодної дії результатом якої була б реалізація майна, отримання грошових коштів та проведення розрахунків з кредиторами. На обґрунтування не здійснення відповідних дій арбітражний керуючий посилається на перешкоди, що вчинялися йому при виконанні повноважень керуючим реалізацією майна, однак ним, на думку скаржника, не було задіяно з повною ефективністю всі можливі законодавчі механізми для усунення перешкод у його діяльності, а саме: не звернуто до виконавчої служби із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 11.07.2024, якою йому було надано дозвіл на доступ до майнових активів боржника.
-          кримінальне провадження №12024078040000452 про яке зазначає місцевий господарський суд стосується факту нанесення тілесних ушкоджень арбітражному керуючому та не стосується порядку реалізації ним майна боржника. 
-          жодної інформації арбітражним керуючим про хід чи результати кримінального провадження відкритого по факту ненадання допуску до майна не зазначено, що вказує на його пасивну позицію, та не зацікавленість у вчиненні дій щодо погашення кредиторських вимог, що не враховано судом. 
-          судом залишено поза увагою й клопотання Головного управління ДПС у Закарпатській області №5438/5/07-16-13-03-04 від 29.05.2025 про встановлення контролю за діяльність арбітражного керуючого в частині реалізації майна, яке знаходиться за адресою смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 9. Підставою подання зазначеного клопотання було те, що у квітні 2024 арбітражним керуючим отримано звіт про оцінку майна боржника, що виконана суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою підприємцем Леньо В.М. у цій справі. Об`єктом оцінки були: житловий будинок загальною площею 141,3 кв.м., надвірні будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 1  322 кв.м. , що розташований з адресою смт. Чинадієво, вул. Європейська, 9 (оцінка -  1  271  527,00 грн. без ПДВ); земельна ділянка площею 0,0707 га, кадастровий номер 2122755500:02:039:0077, смт. Чинадієво, урочище Високий Берег (оцінка – 64  161,00 грн.); земельна ділянка площею 0,1096 га., кадастровий номер 2122755500:01:040:1001 смт. Чинадієво, урочище Карпати (оцінка – 85  677,00 грн.).
-          реалізація зазначених об`єктів дала б змогу погасити хоча б частину кредиторських вимог віднесених до першої черги задоволення, натомість арбітражним керуючим не вчинено жодних дій з їх реалізації, що у свою чергу свідчить про не вчинення ним жодних дій, які б мали реальні наслідки для кредиторів, окрім як виникнення обов`язку з оплати послуг арбітражного керуючого.
-          кредитори не обмежені в часі заявлення своєї незгоди із діяльністю чи бездіяльністю арбітражного керуючого, саме тому питання про виплату винагороди не повинно ставитися в залежність від наявності чи відсутності поданих кредиторами скарг.

Арбітражний керуючий Сидорак О.О. у відзиві на апеляційну скаргу зазначає наступне:
-          при ухваленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків щодо затвердження звітів арбітражного керуючого та стягнення винагороди та витрат на проведення реалізації майна у процедурі погашення боргів боржника з огляду на встановлення обставин сумлінного виконання арбітражним керуючим своїх повноважень протягом періоду з 01.09.2023 по 14.08.2025, виконання яких було ускладнено протиправною поведінкою окремих кредиторів.
-          численні факти перешкоджання діяльності арбітражного керуючого з боку кредиторів ТОВ “Колубай та КО” та особисто Колубай Н.П. призвело до затягування процедури реалізації майна. Фактична протиправна поведінка кредитора, якому передано майно боржника на відповідальне зберігання підтверджується встановленням обставин ненадання кредитором доступу до нього арбітражному керуючому, і як результат не виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області у цій справі від 11.07.2024, а також матеріалами кримінального провадження № 12020478040000452, відкритого за фактом нанесення тілесних ушкоджень арбітражному керуючому. 
-          арбітражним керуючим задіяно усі законодавчі механізми для усунення перешкод, які чинилися кредитором, а саме звернено до суду з відповідними клопотаннями, до районного відділу виконавчої служби у Мукачівському районі, яким забезпечено доступ до нерухомого майна боржника з метою проведення технічної паспортизації будівель та споруд і земельних ділянок, визначено їхню ринкову вартість, що і встановлено місцевим господарським судом. 
-          зазначає, що ним на виконання своїх повноважень здійснено отримання інформації щодо боржника, яка міститься в державних реєстрах; додатково направлено письмові звернення з метою виявлення та встановлення наявного рухомого та нерухомого майна, грошових коштів боржника; складено звіти про проведення процедури реалізації майна боржника за відповідні періоди, які надані на розгляд зборів кредиторів божника та для відома місцевому господарському суду на затвердження; скликано та проведено збори кредиторів від 27.06.2024; 31.03.2025, 28.01.2025, 08.08.2025; підготовленні відзиви на апеляційні скарги; арбітражний керуючий брав участь в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій у цій справі, що у сукупності свідчить про належне виконання ним своїх обов`язків керуючого реалізацією майна боржника.  
-          арбітражним керуючим проведено інвентаризацію та оцінку майна боржника, зокрема нерухомого майна за адресою смт. Чинадієво, по вул. Санаторна, 9 загальною вартістю понад 1,4 млн. грн. Однак, реалізація майна стала неможливою саме в наслідок протиправної поведінки кредиторів, що підтверджується судовими рішеннями та матеріалами справи і її не здійснення, не може свідчити про неналежне виконання арбітражним керуючим своїх зобов`язань. 
-          при цьому, вказує, що отримання грошової винагороди не залежить від кінцевих результатів процедури, особливо якщо досягнення стало неможливим через протиправні дії третіх осіб.    
-          з огляду на зазначене, місцевим господарським судом правильно застосовано принцип пропорційності при розподілі судових витрат між кредиторами, відповідно до розміру визнаних кредиторських вимог, а відтак така винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 

Інші учасники провадження у справі про банкрутство не скористалися своїм правом щодо надання письмових пояснень/заперечень на апеляційну скаргу.

Встановлені фактичні обставини справи. 

Провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця Минди Василя Юрійовича відкрите ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2016 за заявою податкової служби, правонаступником якої на цей час є Головне управління ДПС у Закарпатській області за правилами Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Постановою Господарського суду Закарпатської області від 04.02.2021, зокрема, фізичну особу-підприємця Минду Василя Юрійовича визнано банкрутом та введено процедуру реалізації майна боржника; призначено керуючим реалізацією майна банкрута фізичної особи-підприємця Минда Василя Юрійовича арбітражного керуючого Гупало Т.В. (свідоцтво № 510 від 15.03.2013); встановлено керуючому реалізацією майна банкрута основну грошову винагороду у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.08.2023 відсторонено арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №122 від 07.02.2013 року) від обов`язків керуючого реалізацією майна боржника у справі № 907/553/16. Призначено керуючим реалізацією майна боржника Минди В.Ю. (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Сидорак Олексія Олексійовича (свідоцтво №1144 від 28.05.2013 року, ( АДРЕСА_2 ). 
07.08.2025 через систему “Електронний суд” від керуючого реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Сидорака О.О. до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява про розгляд та затвердження господарським судом уточненого звіту №133 про витрати грошових коштів на проведення процедури реалізації майна боржника за період з 01.09.2023 по 14.08.2025 на загальну суму 42  894,84 грн., що складається з витрат на проїзд громадським транспортом у розмірі 5  166,44 грн.; на поштові відправлення (поштові марки та конверти) –  у розмірі 8  389,00 грн., на канцтовари (папір, заправка та ремонт оргтехніки) у розмірі 1  914,00 грн., на нотаріальні послуги та отримання витягів з державних реєстрів у розмірі 3  288,40 грн., судові та інші витрати у розмірі 24  137,00 грн. 
Арбітражним керуючим Сидорак О.О. 07.08.2025 подано через систему “Електронний суд” клопотання в якому він просить суд розглянути та затвердити звіт №134 від 14.08.2025 про грошову винагороду арбітражного керуючого Сидорак О.О. за проведення процедури реалізації майна божника ФОП Минда В.Ю. за період з 01.09.2023 по 14.08.2025 в сумі 208  906,45 грн.
До поданих звітів арбітражним керуючим долучено до матеріалів справи копію протоколу №04 зборів кредиторів боржника ФОП Минда В.Ю. від 06.08.2025. 
Як вбачається із долученого протоколу участь у загальних зборах взяли кредитори, які у сукупності володіють голосами у кількості 187  800,00, а саме представник ПАТ АК “Промінвестбанк”, ГУ ДПС у Закарпатській області, а також арбітражний керуючий із правом дорадчого голосу. На порядок денний винесено розгляд чотирьох питань, а саме: розгляд та затвердження звітів арбітражного керуючого Сидорак О.О. №133 та 134 від 14.08.2025, а також звіту №135 від 14.08.2025 про проведення процедури реалізації майна ФОП Минда В.Ю. за період з 01.04.2025 по 14.08.2025.
По жодному із винесених на розгляд загальних зборів питань рішення не прийнято, з огляду на що, 07.08.2025 арбітражним керуючим Сидорак О.О. подано до місцевого господарського суду клопотання про видачу наказу про примусове виконання кредиторами пропорційно їх вимог понесених арбітражним керуючим в процедурі витрат та стягнення з кредиторів пропорційно їх вимог винагороди керуючого реалізацією майном. 
11.08.2025 від кредитора ПАТ АК “Промінвестбанк” через систему “Електронний суд” надійшло заперечення (заява) щодо звіту № 133 про витрати арбітражного керуючого Сидорака О.О., поданого на затвердження відповідно до клопотання №142 від 07.08.2025, в якому він зазначає наступне. 
На загальні збори кредиторів боржника, які відбулися 06.08.2025 арбітражним керуючим винесено питання щодо затвердження витрат за період з 01.08.2023 по 14.08.2025, при цьому витрати арбітражного керуючого за період з 01.09.2023 по 01.10.2024 вже були раніше затвердженні зборами кредиторів, які відбулися 28.01.2025, з огляду на що кредитор заперечує щодо повторного затвердження відповідних витрат. Водночас, кредитор ПАТ “Промінвестбанк” погоджується, що затвердженню підлягають витрати за період з 01.10.2024 по 01.08.2025 в сумі 5  774,87 грн., які включають грошові витрати на проїзд громадським транспортом у розмірі 2  133,87 грн.; на поштові відправлення (поштові марки та конверти) у розмірі 2  638,00 грн.; на канцтовари (папір, заправка та ремонт оргтехніки) у розмірі 1003,00 грн.
11.08.2025 від кредитора ПАТ АК “Промінвестбанк” через систему “Електронний суд” надійшло заперечення (заява) щодо звіту № 134 про грошову винагороду арбітражного керуючого Сидорака О.О., поданого на затвердження відповідно до клопотання №143 від 07.08.2025, в якому він зазначає наступне: 
- арбітражним керуючим заявлено до стягнення грошову винагороду за період, який ще не наступив, а саме за липень, серпень 2025, що суперечить положенням ч.2 ст. 30 КУзПБ, яким визначено, що право вимоги основної грошової винагороди виникає в останній день календарного місяця. 
- відшкодування грошової винагороди за рахунок авансування кредитором ПАТ “Промінвестбанк”, який перебуває в процедурі ліквідації відповідно до положень ст.52 ЗУ “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” не може відбуватися, оскільки суперечить вказаним вимогам.
- відшкодування витрат арбітражного керуючого повинно здійснюватися за фактично виконану в межах певної процедури діяльність (роботу), яка першочергово повинна бути спрямована на задоволення вимог кредиторів, а не за період часу перебування у справі. Натомість, арбітражним керуючим Сидорак О.О. не вчинено усього комплексу дій направлених на реалізацію майна банкрута з метою погашення вимог кредиторів. 
- арбітражним керуючим не задіяно з повною ефективністю всіх можливих законодавчих механізмів для усунення перешкод у здійсненні його діяльності, які спричинені незаконними діями інших осіб. Однак, навіть наявність таких перешкод не повинна впливати на кінцевий результат відповідної процедури у справі про неплатосрпоможність.
- з огляду на зазначене, зобов`язуючи кредитора, вимоги якого залишені не задоволеними за результатами проведення процедури реалізації майна, в оплаті основної грошової винагороди арбітражного керуючого враховуючи факт неналежного виконання ним своїх обов`язків в межах даної процедури, ставить кредитора у вкрай вразливе становище, що є неприпустимим. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.  

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реалізацією становить три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. 
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.
У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).
Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Відповідно до положень ст. 133 КУзПБ для задоволення вимог кредиторів кошти від продажу майна боржника вносяться на окремий банківський рахунок, відкритий керуючим реалізацією. Витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.
Тобто, надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо Кодексом встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого реалізацією становить три розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме: рахунок коштів, одержаних боржником у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).
Відповідно до ч.5 статті 30 КУзПБ кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду. 
Згідно з частинами 1, 4, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі “Броньовський проти Польщі”) зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.
Відмова від авансування, відсутність майна боржника або ж відсутність інших джерел для покриття на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації № 105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.
Крім того, кредитори за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого вправі були подавати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, оскаржувати ухвали суду про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відсутність прояву активних дій та пасивна поведінка кредитора щодо вжитих арбітражним керуючим заходів у відповідній процедурі, в тому числі дій направлених на виявлення, повернення майна банкрута, інвентаризації, оцінки та реалізації майна боржника, визнання недійсним провочинів боржника, правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, свідчить про відсутність у нього зацікавленості у ефективності здійснення процедури реалізації майна боржника не відповідає меті участі кредитора у справі. До того ж така поведінка може сприяти збільшенню витрат у відповідній процедурі та тривалості здійснення провадження у справі, що не відповідає цілям та завданням господарського судочинства.
Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 902/839/16 від 29.11.2022.
Пункт 14.1.226. статті 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін “самозайнята особа”.
Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.
Кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника (постанова КГС ВС від 14.12.2021 - № 902/626/20).
З урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий (керуючий реалізацією майна) безумовно має право на оплату послуг, наданих в межах даної справи, та фактично понесених витрат.
За приписами частини 3 статті 133 КУзПБ кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.
Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості, зокрема, у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.
За відсутності майнових активів банкрута, за рахунок яких можна б було відшкодувати основну грошову винагороду та понесені витрати арбітражного керуючого, така оплата повинна здійснюватись за рахунок кредиторів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги арбітражного керуючого та заперечення кредитора, заслухавши представників сторін, які з`явились в судове засідання, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, з дотриманням принципів господарського судочинства, а також виходячи з критеріїв оцінки доказів, наданих суду учасниками справи, з огляду на їх вірогідність, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, колегія суддів враховуючи вимоги апеляційної скарги виснує про наявність підстав для задоволення поданої арбітражним керуючим заяви про сплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого у повному обсязі і в спростування доводів скаржника зазначає наступне. 
Щодо доводів в частині подання заперечень проти затвердження винагороди арбітражному керуючому Сидорака О.О. у заявленому розмірі з огляду на невиконання ним у повному обсязі повноважень ліквідатора. 
Стала судова практика свідчить про те, що принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора встановлює критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, з урахуванням чого покладає на кредитора або іншу особу, яка оспорює дотримання цього принципу, обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (постанови Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 904/4863/13, від 28.11.2019 у справі № 904/6144/16, від 10.12.2020 у справі № 916/95/18, від 29.07.2021 у справі №910/23011/16).
Як встановлено судом, на виконання своїх повноважень арбітражним керуючим Сидораком О.О. вжито дій щодо виявлення та встановлення наявного рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів шляхом направлення відповідних запитів до державних реєстрів та установ у віданні яких перебуває зазначена інформація, призначено інвентаризаційну комісію; через відділ Виконавчої служби у Мукачівському районі забезпечено доступ до нерухомого майна боржника, складено інвентаризаційні описи майна, проведено технічну паспортизацію будівель та споруд і земельних ділянок, визначено їхню оціночну вартість, на загальну суму 2  335  824,00 грн., вжито дії щодо актуалізації оціночної вартості; передано майно боржника на відповідальне зберігання; в межах строків визначених КУзПБ арбітражним керуючим подавалися комітету кредиторів та суду звіти про результати проведення процедури реалізації майна боржника; організовувалися та скликалися загальні збори кредиторів 27.06.2024, 28.01.2025, 31.03.2025, 08.08.2025; арбітражний керуючий брав активну участь в усіх судових засіданнях по розгляду цієї справи в суді, здійснював підготовку процесуальних документів та їх подання до суду.
Окрім того, судом встановлено факти перешкоджання арбітражному керуючому Сидораку О.О. у доступі до майнових активів боржника ОСОБА_1 , зокрема до: житлових будинків по вул. Об`їзній, 32 та 34 у м. Мукачево Закарпатської області та земельної ділянки з кадастровим номером 2110400000:01:022:0074 по вул. Об`їзній, 36 у м. Мукачево Закарпатської області, що підтверджені матеріалами справи: ухвалою господарського суду від 11.07.2024, матеріалами невиконання цієї ухвали 25.07.2024 року через перешкоди з боку, зокрема, ОСОБА_2 як директора ТОВ “Колубай і КО”, а також довідкою органу Національної поліції від 26.07.2024 про відкриття кримінального провадження, що вірно висновано місцевим господарським судом.
З огляду на що, суд виснує, що відтермінування передачі майна для реалізації спричинено діями окремих кредиторів та не може ставитися у вину керуючого реалізацією майна боржника. 
З матеріалів справи також вбачається, а скаржником не заперечується факт відсутності скарг на дії/бездіяльність арбітражного керуючого Сидорака О.О., зокрема, стосовно виконання ним окремих функцій та повноважень як загалом впродовж процедури у справі про неплатоспроможність, так і на окремих її етапах.
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, про належне виконання арбітражним керуючим своїх повноважень у процедурі реалізації майна боржника у цій справі та наявність підстав для затвердження звіту арбітражного керуючого Сидорака О.О. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реалізацією майна ФОП Минда В.Ю. за період з 01.09.2023 по 14.08.2025 в сумі 208  906,45, враховуючи затверджений розмір основної грошової винагороди в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб за кожен місяць виконання повноважень постановою Господарського суду Закарпатської області від 04.02.2021 у цій справі.
В іншій частині ухвала Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2025 у цій справі не оскаржувалася та не переглядалася судом апеляційної інстанції. 
Спростовуючи доводи скаржника викладені в запереченнях щодо затвердження звіту про нарахування основної грошової винагороди арбітражному керуючому про неможливість стягнення відповідних сум з кредитора в результаті перебування його в ліквідаційній процедурі визначеній відповідно до положень ст.52 ЗУ “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням Правління Національного Банку України від 25.02.2022 №90-рш/БТ “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства “Акціонерного комерційний промислово-інвестиційний банк” та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2022 №130 “Про початок процедури ліквідації ПАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та делегування повноважень ліквідатора банку” розпочато процедуру ліквідації. 
Частиною другою статті 46 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).
Отже, банк, який виводиться з ринку, до моменту державної реєстрації його припинення не позбавлений правосуб`єктності і може виступати учасником різних правовідносин. Від імені банку у цих правовідносинах діє уповноважена особа Фонду, виконуючи функції виконавчого органу банку (керівника Банку), який є належним відповідачем у справі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16).
Колегія суддів зазначає, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора ПАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, визначених Законом України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку,визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцева Артема Юрійовича.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Закарпатської області в оскарженій частині ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування. 
Колегія суддів при вирішенні цих правовідносин звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 11.09.2024 по справі №554/154/22, де зазначено, що у процесуальному законодавстві принцип диспозитивності реалізується через засадниче правило “ne eat judex ultra petita partium” - немає суду за межами вимог сторін. Тобто у судовому процесі потрібно виходити з того, що саме стороні належить право обрати та визначити цілі свого звернення до суду. Суд не вправі змінювати обране особою спрямування, а помилка у праві має наслідком відмову у задоволенні вимог процесуального звернення або інші несприятливі правові наслідки. Вихід суду за межі заявлених доводів та вимог процесуального звернення конкурує з принципом змагальності, оскільки жодна сторона судового процесу не повинна спростовувати те, на що інша сторона не посилалася.
Згідно ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи зазначене, звертає увагу арбітражного керуючого, що апеляційна скарга розглянута в межах доводів та вимог Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, а саме з огляду на неповноту дій арбітражного керуючого, що може бути підставою для відмови у затвердженні його звіту та виплати основної грошової винагороди. Арбітражний керуючий своїм правом на оскарження ухвали Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2025 у справі № 907/553/16 не скористався. 
Окрім того, відповідно до положень ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
При вирішенні даного спору судом враховано, що ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ “Промінвестбанк” а саме до 03.10.2025, в межах якого арбітражний керуючий Сидорак О.О. скориставшись своїм правом надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 01-04/757/25 від 02.10.2025), в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін. Натомість додаткові пояснення до відзиву подані ним поза межами встановленого строку без клопотання про поновлення строку на таке подання, а саме 10.11.2025 вх. № 01-04/8472/25, з огляду на що залишені судом апеляційної інстанції без розгляду.
Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. рішення Суду у справі “Мала проти України”, № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії”, № 49684/99, від 27.09.2001).
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, відтак ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2025 у справі № 907/553/16 в оскарженій частині слід залишити без змін.
В порядку положень ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника. 
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.В задоволенні вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” від 25.08.2025 (вх. №01-05/2614/25 від 25.08.2025) – відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 18.08.2025 у справі №907/553/16 в оскарженій частині - залишити без змін.
3. Судові витрати залишити за скаржником.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню. 
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд. 
Повна постанова складена 01.12.2025.

Головуючий           суддя                                                  Желік М.Б. 

                                суддя                                                   Орищин Г.В.

                                   суддя                                                   Галушко Н.А.