ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4735/24  Номер провадження 22-ц/814/2914/25	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої Чумак О.В.,
суддів Обідіна О.І., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року
по справі за позовом Миргородської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року Миргородська міська рада Полтавської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою.
В обґрунтування позову посилалася на те, що згідно договору купівлі -продажу від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництва (реєстраційний номер 452127153109), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цей об`єкт нерухомого майна (незавершене будівництво), який перебуває у власності відповідача починаючи з 06.10.2023, розташований на земельній ділянці комунальної власності, площею 0.0624 га, кадастровий номер: 5310900000:50:057:0005, вид цільового призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та знаходиться в межах м. Миргорода на землях комунальної власності, що належать територіальній громаді м. Миргорода. З моменту, коли закінчився договір оренди земельної ділянки №11/935, а саме з 06.10.2023 та до 07.10.2024 землекористування відповідно до чинного законодавства України відповідачем не було оформлено. Однак в період з 01.04.2021 року по 05.10.2023 року відповідач так і не уклав договір оренди вищевказаної ділянки. 11.12.2023, 04.06.2024 та 17.10.2024 міська рада звернулась з претензіями до відповідача, щодо добровільного повернення безпідставно збережених коштів в загальному розмірі 16824 гривні 67 копійки - з 06.10.2023 по 06.10.2024, на які відповідач безпідставно збільшив вартість свого майна, водночас Миргородська міська рада втратила належне їй майно у вигляді коштів від орендної плати за земельну ділянку, яка належить територіальній громаді міста Миргорода та оформити землекористування у відповідності до вимог чинного законодавства України, однак і до цього часу безпідставно збережені кошти відповідачем не повернуто. 
Просила  стягнутиз  ОСОБА_1   безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в розмірі 16824 грн. 67 коп. за користування з 06.10.2023 по 06.10.2024 земельною ділянкою, що належить територіальній громаді міста Миргорода та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0624 га, кадастровий номер 5310900000:50:057:0005, вид цільового призначення – для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року позовні вимоги Миргородської міської ради Полтавської області задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Миргородської міської ради Полтавської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за користування з 06.10.2023 по 06.10.2024 земельною ділянкою, що належить територіальній громаді міста Миргорода та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0624 га, кадастровий номер 5310900000:50:057:0005, вид цільового призначення – для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку в розмірі 16824 гривні 67 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Миргородської міської ради Полтавської області судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок.
З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, в якому відмовити Миргородській міській раді Полтавської області в задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом обставин справи. Зазначає, що з 624 метрів квадратних земельної ділянки за вказаним кадастровим номером, частина будівлі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на землі по зовнішніх розмірах займає площу 240 квадратних метрів, по внутрішніх розмірах займає площу 190 метрів квадратних, а співвласників нерухомого майна в частині будівлі розташованій на вказаній земельній ділянці 13 осіб. При цьому, в 2024 році він був змушений заключити договір оренди землі, оскільки це єдиний спосіб ввести в експлуатацію житлові квартири у досудовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Миргородської міської ради Полтавської області посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову становить 16824 грн. 67 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399699645 від 17.10.2024, ОСОБА_1 з 06 жовтня 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу № 1701 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництва (реєстраційний номер 452127153109) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9,61-62).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0002568242024 від 17.10.2026 об`єкт нерухомого майна (незавершене будівництво) знаходиться на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0624 га, кадастровий номер 5310900000:50:057:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с. 10-15).
В період з 06.10.2023 по 06.10.2024 відповідач не уклав договір оренди земельної ділянки.
Ставки орендної плати за земельні ділянки в місті Миргород в період з 04.10.2023 затверджені відповідними рішеннями Миргородської міської ради, а саме №165 від 23.06.2018 року, №272 від 15.07.2021 року, №330 від 07.12.2022 року, №197 від 12.07.2024 (а.с. 23-41).
11.12.2023 міська рада звернулась з претензією вих. №4814/01-35 до відповідача, щодо добровільного повернення безпідставно збережених коштів в розмірі 2 750,90 грн. - з 06.10.2023 по 06.12.2023, та з претензіями від 04.06.2024 за вих. №2086/01-35, від 17.09.2024 за вих. №3498/01-35, від 17.10.2024 за вих. №3988/01-35 щодо добровільного повернення безпідставно збережених коштів, на які відповідач безпідставно збільшив вартість свого майна, водночас Миргородська міська рада втратила належне їй майно у вигляді коштів від орендної плати за земельну ділянку, яка належать територіальній громаді міста Миргорода та оформити землекористування у відповідності до вимог чинного законодавства України, однак безпідставно збережені кошти відповідачем не повернуто (а.с. 42-55).
07 жовтня 2024 року між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5310900000:50:057:0005, площею 624 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 1 рік (а.с. 56-59).
Відповідно до зробленого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів за користування без правовстановлюючих документів земельною ділянкою з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005, площею 0,0624 га, за період з 06.10.2023 по 06.10.2024 розмір безпідставно збережених коштів, обраховувався виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005, площею 0,0624 га.
Згідно з Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку за 2023-2024 роки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005 площею 624 кв. м. у 2023 році складала 404869,92 грн, у 2024 – 425112,48 грн (а.с.16,17).
Рішенням Миргородської міської ради № 165 від 23.06.2018 року затверджена ставка річної орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 4 %, рішенням від 02.03.2023 за № 80 - 4 % та рішенням Миргородської міської ради від 12.07.2024 за № 197 - 4 % ставка річної орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Тобто розмір безпідставно збережених коштів у зв`язку з користуванням ОСОБА_1 , земельною ділянкою площею 624 кв. м., становить: за період з 06.10.2023 по 31.12.2023 - 3815 грн 76 коп.; з 01.01.2024 по 06.10.2024 - 13008 грн 91 коп., загальний розмір - 16824 грн 67 коп.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
З огляду на викладене, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 21 грудня 2020 року у справі № 924/1265/19, від 09 лютого 2021 року у справі № 922/3617/19, на які послався заявник в касаційній скарзі, а також - в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, на яку послався заявник в касаційній скарзі та суд першої інстанції у своєму рішенні.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив правову позицію про те, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20). Також в постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 646/4738/19 Верховний Суд навів правовий висновок щодо застосування положень статті 1212 ЦК України, згідно з яким необхідність встановлення сформованості земельної ділянки як об`єкта оренди, визначення її меж, кадастрового номера, внесення інформації до Державного земельного кадастру взагалі залежить від конкретних обставин справи.
Розмір доходу ОСОБА_1 у спірний період було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати.
З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0002568242024 від 17.10.2024 вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005 площею 0,0624 га розташована капітальна трьох і більше поверхова споруда площею 0,0240 га, під проїздами, проходами та площадками 0,0384 га, тимчасова – 0,0075 га.
При подачі апеляційної скарги відповідачем надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з якої можна встановити власників квартир з АДРЕСА_2 .
Однак, дослідивши всі матеріали справи, в тому числі додані до апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що з них не можливо встановити дійсну площу об`єкту незавершеного будівництва та площу земельної ділянки, яку використовує відповідач. Також відсутні дані про всіх власників нерухомого майна, що знаходиться за вказаною адресою. 
У свою чергу з договору оренди землі № 11/935 від 07 жовтня 2024 року укладеного між Миргородською міською радою та ОСОБА_1 вбачається, що предметом договору є земельна ділянка з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005 загальною площею 0,0624 га, в тому числі 0,024 га – капітальна трьох і більше поверхова, 0,0384 га під проїздами, проходами та площадками.
За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач є власником об`єкту незавершеного будівництва, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності та не уклав договір оренди земельної ділянки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог. 
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі, щодо наявності на земельній ділянці багатоквартирного будинку, оскільки при розгляді вказаної справи не можливо встановити площу нерухомості, що належить та використовується відповідачем, а також всіх власників нерухомого майна та частки, що їм належать. Тоді як ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до інших власників об`єктів нерухомості з регресною вимогою. 

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Зважаючи на наведене апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судового збору не здійснюється при розгляді цих апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                         О.В. Чумак 

Судді                         О.І. Обідіна

                                                                       Л.І. Пилипчук