Провадження №2/748/80/26
Єдиний унікальний № 748/2021/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої – судді: Майбороди С.М.,  
з участю секретаря судового засідання Пасько К.П., 
представника позивача за первісним позовом 
та відповідача за зустрічним позовом - адвоката Пирковської О.В., 
представника відповідача за первісним позовом та позивача
за зустрічним позовом - адвоката Степаненка Р.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2025 року представник позивачів Пирковська О.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просила визнати за позивачами право власності по 7/16 часток у праві власності на земельну ділянку площею 0,1001 га, розташованої у селі Трисвятська Слобода Чернігівського району, кадастровий номер 7425586000:01:000:0047. Вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_5 .. За життя померлим було складено заповіт, яким він все своє заповідав позивачам у справі. На день смерті ОСОБА_5 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , яка є непрацездатним спадкоємцем та має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку через відсутність у матеріалах спадкової справи оригіналів документів. 

Ухвалою суду від 24.06.2025 провадження у справі відкрито. 

24.09.2025 ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати за нею визнати за нею право власності на 1/8 частину земельної ділянки з кадастровим номером 7425586000:01:000:0047, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на 9/16 частки земельної ділянки, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок, відмовити первісним позивачам у задоволенні їх позову в частині, що суперечить даному зустрічному позову. Позов мотивований тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті її чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої увійшла і вказана земельна ділянка. На цій земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, вона є власником 9/16 частин цього будинку. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 належать по 7/32 часток будинку. Частка її права власності на земельну ділянку з врахуванням обов`язкової частки у спадщині може становити 2/16. Частки інших співвласників у будинку та в земельній ділянці не відповідають одна одній, що призводить до порушення її права користування земельною ділянкою відповідно до частки у будинку. Вважає, що розмір її частки у праві власності на земельну ділянку має бути пропорційною частці у будинку. Будинок було побудовано під час шлюбу, що істотно збільшило вартість земельної ділянки та її корисні властивості, що необхідно врахувати при визначенні частки позивача у земельній ділянці. 

Крім того, 29.09.2025 ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти задоволення позову, оскільки її частка у праві власності на спірну земельну ділянку повинна визначатись пропорційно її частці у праві власності на житловий будинок, а саме – 9/16, зазначаючи, що на спірній земельній ділянці розташований житловий будинок, 9/16 частин якого належить їй. 

Ухвалою суду від 23.10.2025 прийнято зустрічну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку земельної ділянки. 

10.11.2025 представником позивачів за первісним позовом надано відзив на зустрічну позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в частині визнання прав власності на 9/16 частки земельної ділянки, оскільки земельна ділянка на відміну від житлового будинку, що був об`єктом спільної сумісної власності подружжя, є об`єктом особистої приватної власності померлого ОСОБА_5 , який за життя склав заповіт. Позивачці за зустрічним позовом 9/16 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований на спірній земельній ділянці, належить з урахуванням положень ст. 1241 ЦК України та її обов`язкової частки у спадщині. частина будинку належить їй, як власність одного з подружжя, 1/16 – як обов`язкова частка у спадщині. Таким чином, позовні вимоги про визнання права власності на 1/8 частки та окремо на 9/16 частки спірної земельної ділянки не мають нормативного обгрунтування. Так само, відсутнє будь-яке обгрунтування збільшення належної позивачу частки у праві власності на земельну ділянку, з урахуванням здійснених нею поліпшень. 

В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом просила первісний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом в судовому засідання наполягав на задоволенні зустрічного позову в частині визнання права власності на земельну ділянку в розмірі 9/16 частин, відповідно до частки у житловому будинку в задоволенні первісного позову просив відмовити.

Третя особа – ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. 

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 24.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №3187 (а.с.23). 

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений 15 квітня 1981 року, яким все своє майно заповідав ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному (а.с.21). 

Згідно копій свідоцтв про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_5 (а.с.10,15).

08.11.2001 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.11). 

Згідно копії спадкової справи № 1056/15, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись діти померлого : ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та дружина померлого ОСОБА_3 .. З матеріалів спадкової справи слідує, що ОСОБА_3 03 березня 2016 року видано свідоцтво про право власності на частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Також, ОСОБА_3 має право на обов`язкову частку у спадщині. ( а.с.70-99)

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02 травня 2024 року видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/32 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с.24,26)

Згідно копії Державного акту серії ЧН № 110673, ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Радянсько-Слобідської сільської ради від 27.04.1999 належить земельна ділянка площею 0,1001 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. ( а.с.29-30)

Відповідно до постанови від 06 травня 2025 року нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім`я спадкодавця. ( а.с.33)
Як слідує з наявної Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок  в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на та 1/6 частину даного житлового будинку, що складає 9/16 частин, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 7/32 частин даного житлового будинку, за ОСОБА_1 зареєстровано право на 7/32 частин даного житлового будинку. (а.с.136)
Положення ст. ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. 
Стаття 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. 
У відповідності до п.п.4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а саме на нерухоме майно за наявності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю, а у разі відсутності відповідних документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення питання в судовому порядку. 
В даному випадку за відсутності правовстановлюючого документу та наявності спору між учасниками справи щодо розміру часток спір підлягає вирішенню в судовому порядку. 
За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Відповідний висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16.
У постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 Велика Палата Верховного Суду ще з більшою категоричністю заявила: «принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об?єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об?єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об?єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об?єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності».
У разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. 
Такий підхід запровадив в судову практику конструкцію автоматичного та безкомпенсаційного припинення права приватної власності на земельні ділянки на підставі рішення суду про поділ спільного майна подружжя або про визнання права на частку в праві спільної власності, який неодноразово застосований і в практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25 лютого 2019 року у справі № 199/2099/17, від 27 січня 2020 року у справі № 150/718/18, від 17 березня 2021 року у справі № 676/5479/18, від 16 жовтня 2023 року у справі № 317/3170/22.
Як слідує з матеріалів цивільної справи за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на частину житлового будинку в АДРЕСА_1 як на частку у спільній сумісній власності подружжя та на 1/6 частину як на обов`язкову частку у спадщині. Отже, ОСОБА_3 має у власності 9/16 часток житлового будинку в АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_3 має право на 9/16 часток земельної ділянки  з кадастровим номером 7425586000:01:000:0047, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 ), наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. 

Позивачі в свою чергу успадкували по 7/32 частки житлового будинку в АДРЕСА_1 . За таких підстав позивачі мають відповідно право кожний на 7/32 частки земельної ділянки площею 0,1001 га, розташованої у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7425586000:01:000:0047, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належної померлому на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. 

З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в частині визнання за кожним позивачем права власності на 7/32 частки земельної ділянки площею 0,1001 га, розташованої у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7425586000:01:000:0047, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належної померлому на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. Таким чином, інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 9/16 частки земельної ділянки з кадастровим номером 7425586000:01:000:0047, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 ), наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. Інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 377, 392, 1218, 1225, 1241, 1268, 1278 ЦК України, ст.120 Земельного кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом – задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на 7/32 частки земельної ділянки площею 0,1001 га, розташованої у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7425586000:01:000:0047, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належної померлому на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. 

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на 7/32 частки земельної ділянки площею 0,1001 га, розташованої у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7425586000:01:000:0047, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належної померлому на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. 

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_4 , про визнання права власності на частку земельної ділянки – задовольнити частково. 

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 9/16 частки земельної ділянки з кадастровим номером 7425586000:01:000:0047, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 ), наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. 

В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 06 лютого 2026 року.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса : АДРЕСА_2 . 

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса : АДРЕСА_3 . 

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа : ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса : АДРЕСА_5 . 

Суддя  	С. М. Майборода