ЄУН № 932/7362/25
Провадження № 2-а/932/165/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року м. Дніпро 

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Рибкіна О.А., розглянувши в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Солнцев Олексій Юрійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Солнцев Олексій Юрійович, звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови.
В обґрунтування вимог зазначив, що 12 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та винесено постанову № 536 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в розмірі 25500,00грн. на підставі складеного 8 травня 2025 року протоколу про нібито вчинене адміністративне правопорушення.
Оскаржувану постанову і зазначений протокол позивач не отримував ані в день їх складання та ухвалення, ані у належному процесуальному порядку. Фактично оскаржувана постанова ОСОБА_1 була вручена державним виконавцем 5 червня 2025 року, а адвокат Солицев О.Ю. - представник ОСОБА_1 отримав її 10 червня 2025 року.
Вважає вказану постанову та дії посадових осіб ТЦК (в т.ч. і по затриманню ОСОБА_1 , і по триманню в неволі, і по здійсненню психологічного, фізичного тиску, і по фіксації обставин справи у протоколі, і по складанню зазначеного протоколу від 08.05.2025р., і щодо ненадання його копії ОСОБА_1 , і по здійсненню перешкод ОСОБА_1 у здійсненні, захисті ним своїх конституційних і процесуальних прав, і по встановленню, розгляду обставин правопорушення та складанню зазначеної оскаржуваної постанови, і по оголошенню та врученню оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , і по обставинами та порядку її виконання, ін.) протиправними, а складений протокол - нікчемним і таким, що грубо порушує права людини і громадянина України. Зазначена постанова є незаконною та необґрунтованою, а провадження у справі - таким, що проводилось із суттєвими порушеннями норм законодавства та конституційних, процесуальних прав людини і громадянина України, з таких підстав:
1. Порушення процедури складання протоколу - ОСОБА_1 було незаконно затримано на вулиці співробітниками поліції, при цьому його права не були роз?яснені, правову допомогу він не отримав. Протокол від 08.05.2025 року складено в умовах незаконного затримання ОСОБА_1 просто на вулиці, без пояснень причин, без законних підстав. Було здійснено доставлення до ТЦК проти його волі, без відповідного процесуального оформлення (ст.ст.260-263, 267 КУпАП).
2. ОСОБА_1 не надавали можливості належним чином надати пояснення, не ознайомили з протоколом та не вручили його копію.
3. Примусове доставлення до ТЦК без судового рішення ОСОБА_1 (з його слів) протиправно тримали у нелюдських умовах: утримували в умовах, що нагадували підвал і металеву клітку, без доступу до адвоката, їжі, води, медичної допомоги. Із ОСОБА_1 не проводилось жодних процесуальних дій, не надано копії протоколу, не запрошено на засідання адміністративної комісії, не надано можливості належно надати пояснення чи докази, що є грубим порушенням ст. 268 КУпАП.
4. На ОСОБА_1 здійснювався психологічний та фізичний тиск з боку співробітників ТЦК.
5. Не було здійснено належного виклику на засідання по справі і належного розгляду обставин справи та не було здійснено належного оголошення та вручення ОСОБА_1 оскаржуваної постанови (і протоколу), що унеможливило реалізацію ОСОБА_1 права на захист та інших конституційних та процесуальних прав, прав людини. Ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові не було зазначено конкретних норми спеціального закону (підзаконних актів) та фактичних обставин, що містяться у Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024р. № 560, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженій Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022р. № 154 (п.п. 1-4, 7-9, 11-13, 15, ін.); Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом ЦУ СБУ від 23.12.2020р. № 383, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого1 Наказом Мін. Оборони України від 14.08.2008р. № 402, ін. (тобто, в чому конкретно полягало правопорушення і в якій нормі законодавства ці дії, бездіяльність зазначені). Це свідчить про відсутність об?єктивного розгляду справи та складу правопорушення.
6. ОСОБА_1 не було вчинено складу адміністративного правопорушення: він не відмовлявся від проходження ВЛК та від мобілізації, а повідомляв про неможливість проходження ВЛК до завершення медичного обстеження у зв?язку з наявністю серйозних проблем із зором (міопія високого ступеня та астигматизм), що підтверджується медичними довідками та направленнями.
7. Порушення права на медичний захист і повага до стану здоров?я: ОСОБА_1 не відмовлявся проходити ВЛК, однак на момент подій перебував у процесі проходження обстежень у профільних лікарів щодо серйозних проблем із зором (про що і повідомив робітників ТЦК), зокрема;
а) міопія високого ступеня (7.0 D з астигматизмом 2.0 D правого ока); б) міопія середнього ступеня (4.0 D з астигматизмом 3.0 D лівого ока), що потребує уточнення діагнозу та медичного висновку про можливість служби.
8. Порушення права на захист, гідність та свободу: під час затримання та перебування у ТЦК зазнавав психологічного тиску, а також фізичного впливу, що може містити ознаки кримінального правопорушення. 
9. В умовах вищевказаних порушень вважають, що протокол був складений з істотним порушенням прав ОСОБА_1 та без об?єктивного розгляду обставин справи.
Просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 536 від 12.05.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 25500 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити. 
Ухвалою судді від 18.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвала про відкриття провадження від 18.08.2025 була доставлена до електронного кабінету відповідача 19.08.2025. 
Відповідач відзиву на позов, а також будь-яких заяв або клопотань суду не подав. 
Дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 12.05.2025 року було винесено постанову №536 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 25500 грн. Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК та відмовився від призову на воїнську службу, чим порушив вимоги ст.37 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу».
Згідно медичного висновку від 09.05.2025 року ОСОБА_1 встановлено діагноз міопія високого ступеня (в 7.0 Д) з астигматизмом в 2.0 Д правого ока, міопія середнього ступеня (в 4.0 Д) з астигматизмом в 3.0 Д лівого ока.
09.06.2025 року державним виконавцем відкрито провадження НОМЕР_2 на підставі постанови №536 від 12.05.2025 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 , про стягнення з ОСОБА_1 суми 34000,00 грн.
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позивач дізнався 05.06.2025 про відкриття щодо нього виконавчого провадження за постановою відповідача від 12.05.2025 та копію оскаржуваної постанови представник позивача отримав 10.06.2025, після чого у встановлений законодавством десятиденний строк ним було подано позов до суду.
Суд вважає, що строк на оскарження постанови відповідача від 12.05.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було пропущено позивачем з поважної причини і цей строк підлягає поновленню, оскільки жодних відомостей про те, що позивач до отримання ним інформації про відкриття щодо нього виконавчого провадження знав чи міг знати про ухвалення щодо нього відповідачем відповідної постанови, суду не надано, згідно зазначеної представником позивача інформації, яка не спростована відповідачем, копія оскаржуваної постанови була отримана представником позивача 10.06.2025 та в десятиденний строк було подано позов до суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що, як зазначено в оскаржуваній Постанові № 536 від 12.05.2025, він відмовився від проходження ВЛК та відмовився від призову на воїнську службу, чим порушив вимоги ст.37 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу». В постанові також зазначено, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.
Статтею 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено порядок взяття призовників, військовозобов`язаних та резервістів на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу.
Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт правопорушення з боку позивача, а саме що він дійсно відмовився від проходження ВЛК та відмовився від призову на воїнську службу, як про це зазначено у оскаржуваній постанові.
Крім того, згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Доказів виклику позивача у встановленому порядку на розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП на 12.05.2025 відповідачем суду не надано.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів повідомлення відповідача про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, суд вважає, що розгляд цієї справи відбувся з порушенням прав позивача, передбачених ст.268 КУпАП.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, відповідачем у порушення ст.77 КАС України не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а також на підтвердження дотримання вимог чинного законодавства під час ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача оскаржуваної постанови № 536 від 12.05.2025.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що свідчить про неправомірність притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 25500 грн. У зв`язку з цим постанова відповідача від 12.05.2025 № 536 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП підлягає закриттю.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 7, 23, 210-1, 245, 251, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 132, 134, 159, 242-244, 250, 268, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в інтересах якого діє Солнцев Олексій Юрійович, адреса: АДРЕСА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 12.05.2025 № 536 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 25500,00 гривень, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя        О.А. Рибкін