Сквирський районний суд Київської області

Справа № 357/16906/24 
Провадження № 2/376/218/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судових засідань Кропивлянської С.М.,
розглянувши в залі суду в м. Сквира Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся з позовом до відповідача, просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилається на те, що 01.03.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 419260-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електрону комерцію». Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 491260-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти. У боржника станом на 14.11.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 110 152,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 30 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 78 645,84 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 506,16 грн.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 19.05.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник ТОВ «Бізнес позика» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав пояснення на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу, передбаченого ст.ст. 41, 49 Закон України «Про платіжні послуги», ст. 13 Закону України «Про електрону комерцію», які підверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Крім цього, Відповідач не погоджується із сумою нарахованих його відсотків за кредитним договором, оскільки їх було нараховано з грубим порушенням умов як самого договору, так і норм встановлених законодавством України. Позивачем було неправомірно нараховано проценти понаднормово після закінчення строку крдитування, при цьому жодних додаткових угод із пролонгації договору не укладалися. При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» має обмеження щодо процентної ставки за споживчим кредитом. Так, денна відсоткова ставка за кредитом не може перевищувати 1%, що аж ніяк не збігається із відсотковою ставкою зазначеною у договорах та фактично нарахованими Відповідачу. Згідно умов договору та як вбачається із доданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідачу нараховувалися відсотки, за зниженою денною відсотковою ставкою - 1,15013259% та за стандартною денною відсотковою ставкою 2,0000% При цьому із наданого Розрахунку заборгованості не є можливо визначити як саме нараховувалися відсотки та за якою ставкою відбувалося нарахування. 
Представник позивача подав додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн щляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування кредитних коштів. Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором в розмірі 30 000,00 грн, повідомляє, що до позовної заяви була додана довідка, сформована в платіжній системі «Platon», та яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником ТОВ «ПрофітГід», який надає послуги на підставі Договору про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020. Щодо відповідності встановлених процентних ставок у Кредитному договорі максимальному розміру денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» : Відповідно до п.2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15013259, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в одностороньому порядку. Сторона відповідача помилково ототожнює поняття « денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(-ки) в день, яка встановлена в Кредитному договорі укладеним відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика», а також зовсім не розуміє як розраховується денна процентна ставка за формулою, яка встановлена в ч.4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».Позивач звертає стягнення виключно на заборгованість за простроченими процентами та сумою кредиту за період з 19.11.2023 року по 18.11.2024 року. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) , яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Оскільки, строк дії Кредитного договору не продовжувався (не укладались договори про продовження строку дії), то відповідно законодавче обмеження по зменшенню денної процентної ставки на даний Кредитний договір не поширюється. Просив позов задовольнити та розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Бізнес Позика»
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору.
Судом встановлено, що 01.03.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 491260-КС-002 про надання кредиту, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7176 на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.29-38).
ТОВ «Бізнес Позика» 01.03.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 491260-КС-002 про надання кредиту (а.с.39-48).
01.03.2024 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 491260-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.49-58).
Відповідно до п. 2.1 Договору про надання кредиту Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».
П.2.3. Строк, на який надається кредит: 24 тижнів; п.2.4. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000 фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013259, фіксована; п.2.5. Комісія за надання кредиту : 4 500,00 грн; п.2.6.Загальний розмір наданого кредиту: 30 000,00 грн; п.2.7. Строк дії Договору: до 16.08.2024; п.2.8. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 78 000,00 грн; п.2.9. Загальні витрати за Кредитом: 48 000,00 грн; п.2.10. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9168,16 процентів.; п. 2. 11. Денна процентна ставка: 0,95 процентів; п.2.12. Дата видачі кредиту 01.03.2024; п.2.13. Дата повернення кредиту 16.08.2024.
Сторони в п. 3.2.3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
До вказаного договору додано правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (а.с.63-82), анкета клієнта (а.с.61) та візуальна форма послідовності дій клієнта, з якої вбачається порядок дій здійснених сторонами кредитного договору щодо його укладення ( (а.с.59-60).
Відповідно до інформаційної довідки № 451/11 від 14.11.2024 ТОВ «Платежі онлайн» ТОВ «Бізнес Позика» перераховано грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн., дата та час проведення 2024-03-01 20:05:13, номер платіжної карти - НОМЕР_3 , опис - Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 зг. до кредитного дог. №491260-КС-002 від 01.03.2024 Без ПДВ (а.с.62).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 491260-КС-002 ОСОБА_1 здійснив часткову оплату на загальну суму 13 000,00 грн, станом на 14.11.2024 у відповідача наявна заборгованість за Договором про надання кредиту від 01.03.2024 в розмірі 110 152 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 30 000,00 грн, суми прострочених платежів по відсотках - 78 645,84 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1 506,16 грн. (а.с.19 -23).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення Кредитного договору № 491260-КС-002 від 01.03.2024. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору.
На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 01.03.2024 надало відповідачу кредит у сумі 30000,00 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_3 , яку позичальник вказав при оформлені позики, що підтверджується довідкою ТОВ «Платежі онлайн» за номером платежу № 391db464-d7f6-11ee-b90a-000c29d57ed21.
Факт належності картки № НОМЕР_3 ОСОБА_1 як і факт перерахування на неї ТОВ «Бізнес Позика» 01.03.2024 суми кредиту у розмірі 30 000 грн. за договором №491260-КС-002 від 01.03.2024 відповідачем не спростовано. Докази, які б такий факт спростовували в матеріалах справи відсутні.
Також суд враховує, що відповідач частково погашав наявну у нього заборгованість за договором кредиту №491260-КС-002 від 01.03.2024 , що у свою чергу свідчить про вчинення ним конклюдентних дій на визнання вказаного договору укладеним та отримання грошових коштів за цим договором. 
Вказане узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) та у постанові Верховного суду вфд 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц.
Таким чином суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що відповідач не отримував грошових коштів згідно договору кредиту від ТОВ «Бізнес Позика».
Щодо позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за Кредитним договором № 491260-КС-002 від 01.03.2024, суд зазначає наступне.
На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 до Закону України «Про споживче кредитування» внесено зміни, відповідно до яких на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповіднодо ч.4 цієї статті, не може перевищувати 1% (зміни, внесені п. 5 розділу І Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, набрали чинності 24.12.2023, тобто, з дня, наступного за днем його опублікування (23.12.2023).
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тобто, положення Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 про обмеження максимального розміру денної процентної ставки, який не може перевищувати 1%, має зворотну дію в часі стосовно кредитних правовідносин, що виникли до набрання чинності цим законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%.
Таким чином, у період з 24.12.2023 по 21.08.2024 діє перехідний період правового регулювання (під час якого діє обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі 2,5 %, 1,5%), проте одночасно під час якого, як слідує з положень п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, діє обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі також 1 % та поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відтак, застосовними у вказаному часовому періоді з 24.12.2023 по 21.08.2024 можуть бути такі максимальні розміри денної процентної ставки: 1) 1 % при укладенні кредитних договорів у правовідносинах, що виникають після 24.12.2023 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5); 2) 1% при пролонгації після 24.12.2023 договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування»; 3) 2,5 % (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно) та 1,5% (з 23.04.2024 по 21.08.2024 включно), передбачені п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, законом не встановлено обмежень дії ч. 5 ст. ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Відтак, вбачається суперечливість положень ч.5ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» з п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
У практиці Верховного Суду сформовано сталий підхід, за якого при застосуванні норми права в разі можливості її неоднозначного розуміння необхідно враховувати її текстуальне значення (букву закону), з`ясовувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проєкту закону , а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону (Постанова КАС у складі ВС від 20.11.2018 у справі № 820/1670/18).
З пояснювальної записки до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 вбачається, що прийняття законопроекту було обґрунтовано необхідністю знизити надвисоке ціноутворення на ринку мікрокредитування, зменшити високоризикове кредитування, сповільнити зростання заборгованості малозабезпечених і фінансово необізнаних позичальників та посилити захист прав споживачів шляхом гарантування отримання ними всієї інформації, необхідної для оцінки спроможності до повернення кредиту та виплати відсотків за користування ним, а також усунення можливості психологічного впливу кредитодавцем на процес прийняття такого рішення. Тобто, уцілому зазначений законопроект було спрямовано на покращення становища споживача у кредитних правовідносинах.
Відтак, суд ураховує, що метою прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 було саме покращення становища споживача послуг кредитування, а обмеження максимального розміру процентної ставки мало на меті не створити надмірний фінансовий тягар для споживача.
Окрім цього, при врахуванні на підставі п. 2 розділу IІ Закону України «Про споживче кредитування» положень закону про обмеження максимальної денної процентної ставки в розмірі 1 %, передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», при пролонгації договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», логічним є висновок, що Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не застосовні до тих договірних правовідносин споживчого кредитування, які виникли до внесення змін до закону, проте пролонгуються після набрання чинності ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким обмежено максимальний розмір денної процентної ставки (1 %).
За такого підходу стає очевидним, що дія Перехідних положень закону поширюється не на нові правовідносини, а саме на ті правовідносини, які виникли до набрання чинності законом, який покращує становище споживача, та тривають після набрання чинності цим законом та мають на меті забезпечити поступовий перехід правовідносин до нових реалій правового регулювання з дотриманням справедливого балансу інтересів учасників таких правовідносин. Разом з тим, відсутні підстави для застосування перехідних положень закону до правовідносин, що виникають під час нових реалій правового регулювання, під час існування більш сприятливого для споживача фінансових послуг правового регулювання та в умовах чинності застереження, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
За змістом Закону України «Про правотворчу діяльність», перехідні положення включаються до нормативно-правового акта, якщо: 1) реалізація нормативно-правового акта здійснюватиметься поетапно (при цьому текст кожної тимчасової норми права, включеної до цього розділу, має вказувати на строк (термін), протягом якого діятиме зазначена тимчасова норма); 2) нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; 3) акт має зворотну дію в часі (пом`якшує або скасовує відповідальність особи); 4) необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання тощо.
Відтак, для договорів споживчого кредитування, які було укладено до 24.12.2023, проте які пролонгуються після 24.12.2023, не може бути встановлено більш сприятливий режим правового регулювання максимальної денної процентної ставки, аніж для договорів, які укладені після 24.12.2023, тобто, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 до Закону України «Про споживче кредитування», яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Натомість для правовідносин, які виникли після набрання чинності 24.12.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, на підставі ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Такий підхід відповідає принципу тлумачення закону на користь слабшої сторони, який є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи («in dubio pro persona» або «in dubio pro homine», що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини» (Постанова Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №240/4894/23).
Принцип тлумачення закону на користь особи вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки з 24.12.2023 не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладено до набрання чинності Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%; та 1 % починаючи з 241 дня після набрання чинності зазначеним Законом.
Кредитний договір № 491260-КС-002 укладений 01.03.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , тобто після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у розмірі, що не може перевищувати 1%.
З урахуванням наведеного, суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості у частині нарахованих відповідачу процентів, оскільки вважає, що при нарахування процентів за користування відповідачем кредитом слід ураховувати обмеження максимального розміру денної процентної ставки до 1% відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування».
Перевіряючи правильність розрахунку заявлених до стягнення суми за нарахованими процентами у розмірі 78 645,84 грн, враховуючи зміни, внесені до Закону України «Про споживче кредитування», а саме: застосувавши до договору процентну ставку у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом 169 днів з 01.03.2024 по 16.08.2024, суд здійснив відповідні перерахунки процентів за формулою: 30000 х 1% х 169 = 50 700,00 грн.
Відтак, з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про споживче кредитування», розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії Кредитного договору №491260-кс-002 від 01.03.2024 становить 50 700,00 грн.
Виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами умов кредитування та наявності заборгованості. 
Таким чином, в межах 169-денного строку відповідач повинен був повернути 30 000,00 грн тіла кредиту, 4500 грн комісії за надання кредиту і проценти, обраховані таким чином: (30 000 грн х 1%) х169 днів) = 300 грн х 169 днів = 50 700,00 грн.
Тому доведеною сумою боргу з урахування проплати, що зазначено в розрахунку заборгованості в сумі 13000 грн є 72 200,00 грн (30 000 грн тіло + 50 700,00 грн проценти + 4500,00 грн комісія - 13 000,000 проплата).
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено на 65,55% (72200 грн х 100 : 110 152,00 грн), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 587,88 грн.
На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-84, 89, 141, 247, 258, 259, 263-268, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» суму заборгованості за кредитним договором №491260-КС-002 від 01.03.2024 в розмірі 72200,00 грн (сімдесят дві тисячі двісті гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 1587,88 грн (одну тисячу п`ятсот вісімдесят сім гривень 88 копійок).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу проголошення рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ 41084239, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя С.С.Ловінська