Єдиний унікальний номер: 728/2329/25 
Номер провадження 2/728/28/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Глушко О.І.
при секретарі Коваленко В.В.
за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ковалюха В.М.,
відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представника - адвоката Антоненка І.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , малолітнього ОСОБА_5 , інтереси якого представлятиме його мати ОСОБА_4 , про встановлення порядку користування квартирою,
ВСТАНОВИВ:
04.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив встановити між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 порядок користування чотирикімнатною квартирою, що розташована по АДРЕСА_1 , без зміни ідеальних часток у праві спільної часткової власності та виділити в користування позивачу житлову кімнату, позначену на плані квартири 10-6 площею 13.1 кв.м. з лоджією, позначену на плані 10-9 площею 2,8 кв.м.; кухню площею 8 кв.м., коридор площею 11,7 кв.м., нежитлове приміщення площею 2,9 кв.м., нежитлове приміщення площею 1,2 кв.м. – залишити у спільному користуванні власників квартири, вказуючи на те, що з відповідачами, які є також співвласниками зазначеної квартири, він не може досягнути згоди щодо порядку користування квартирою, а тому вимушений звернутися до суду.
Ухвалою суду від 01.10.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.11.2025 року, яке відкладено на 18.11.2025 року за клопотанням представника позивача; витребувано за клопотанням позивача в Бахмацькій дільниці Прилуцького МБТІ інвентаризаційну справу на квартиру АДРЕСА_2 .
15.10.2025 року представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Антоненко І.Є. подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідачі заявлений до них позов визнають частково та просив виділити позивачу в користування кімнату житловою площею 10,8 кв.м., позначену «10-5» на плані квартири АДРЕСА_2 , нежитлові приміщення в квартирі - кухню площею 8 кв.м., коридор площею 11.7 кв.м., нежитлове приміщення площею 2,9 кв.м., нежитлове приміщення площею 1,2 кв.м. - залишити у спільному користуванні співвласників квартири, посилаючись на те, що в квартирі фактично проживає одна ОСОБА_2 , яка є інвалідом третьої групи безстроково і за станом свого здоров`я фактично весь час знаходиться в квартирі. Всі співвласники квартири мають безперешкодний доступ до квартири в любий час; жодної перепони та перешкоджання квартирою позивачу відповідачі не чинять і не чинили. В свою чергу, позивач при відвідуванні квартири, вчиняє сварки та чинить психологічний тиск на матір ( ОСОБА_2 ), чим погіршує її стан здоров`я. Позивач жодного разу не пропонував вирішити вказане питання в позасудовому порядку. В даному випадку технічна характеристика квартири не дозволяє здійснити виділення в користування позивачу в натурі частку, адекватну розміру його частки у праві власності на цю квартиру (4/15 частки). Кімнатою, яку хоче отримати в користування позивач площею 13,1 кв.м. та лоджією площею 2,8 кв.м., користується його мати - ОСОБА_2 , яка в силу свого стану здоров`я потребує використання саме цієї кімнати з лоджією, яку вона активно використовує для відпочинку на свіжому повітрі та в інших побутових цілях. За домовленістю між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 користуються кімнатою житловою площею 18.4 кв.м. Поскільки в одній кімнаті не можуть знаходитися мати і син, якому більше 10 років, кімнатою площею 8.3 км. м. користується ОСОБА_5 . Отже, з урахуванням принципу справедливості і розумності ОСОБА_2 , думку якої підтримують інші відповідачі у справі - співвласники квартири - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 вважають за доцільне виділити в користування позивачу кімнату житловою площею 10,8 кв.м. В опалювальний період, з жовтня по квітень, оплату послуг по газовому опаленню здійснюють співвласники - відповідачі, при цьому позивач участі в оплаті вказаних послуг взагалі не приймає (а.с.34-35).
18.11.2025 року протокольною ухвалою суду залучено до участі в справі в якості відповідача - малолітнього ОСОБА_5 , як співвласника квартири в розмірі 8/45 її частин, інтереси якого представлятиме його мати - ОСОБА_4 , в зв`язку з чим оголошено перерву до 10.12.2025 року.
Ухвалою суду від 10.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2026 року.
20.01.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 27.01.2026 року.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ковалюх В.М. в судовому підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх, вказуючи на те, що частка позивача у праві власності на квартиру становить 4/15, або 26.66%, що в перерахунку на житлову площу становить 13.49 кв. м. житлової площі, що найбільше відповідає житловій кімнаті площею 13.1 кв. м. 
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися.
Відповідачі  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, та просили виділити позивачу в користування кімнату житловою площею 10,8 кв.м. з підстав, зазначених у відзиві.
Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Антоненко І.Є. в судовому засідання просив частково задовольнити позовні вимоги відповідно до вказаних у відзиві обставин, виділивши позивачу в користування кімнату житловою площею 10,8 кв.м.
Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 
Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого органом приватизації КСГПП «Бахмацький» 20.02.1997 року та зареєстрованого Бахмацькою дільницею Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації 25.05.1997 за №6219/10, власниками чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 79,40 кв. м. є ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 (по 1/5 частині) (а.с.5 зворот, 6).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-941, спадкоємцями 1/5 частки вищезазначеної квартири, що належала ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , син ОСОБА_9 по 1/3 частці кожен (а.с.6 зворот).
Таким чином ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 стали власниками по 1/15 частині квартири, як спадкоємці. Загальна їх частка стала складати по 4/15 частини вищевказаної квартири.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 12.11.2011 року, дружиною ОСОБА_9 є ОСОБА_4 (а.с.42).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29.03.2024 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 являються батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.43).
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 03.03.2025 року, зареєстрованих в реєстрі за №266 та №271, спадкоємцями 4/15 частки вищезазначеної квартири, що належала ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина - ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 4/45 та 8/45 частин, відповідно (а.с.44).
Таким чином, право власності у вказаній квартирі становить: ОСОБА_4 - 4/45 частки, ОСОБА_5 – 8/45, ОСОБА_2 - 4/15, ОСОБА_1 – 4/15, ОСОБА_7 - 1/5 частки.
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю третьої групи безстроково (а.с.40,41). 
ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » (а.с.39).
Відповідно до статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (статті 379, 382 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, щшо визначено ст. 317 ЦК України.
При зверненні з позовом до суду позивач зазначив що він, як співвласник квартири, позбавлений можливості користуватися нею, досягти згоди щодо користування житлом в позасудовому порядку вони не можуть та просив визначити порядок користування квартирою.
Власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що визначено ст. 356 ЦК України.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995р., квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.
У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.
Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.
Із матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Статтею 361 ЦК України встановлено право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно технічного паспорта на квартиру, вона складається з чотирьох ізольованих житлових кімнат:  із житлової кімнати площею 10,8 кв.м., житлової кімнати площею 13,1 кв.м., житлової кімнати площею 18,4 кв.м., житлової кімнати площею 8,3 кв.м., кухні площею 8 кв.м., коридору площею 11,7 кв.м., нежитлового приміщення площею 2,9 кв.м. та нежитлового приміщення площею 1,2 кв.м., балкона площею 2,2 кв.м. та лоджії площею 2,8 кв.м., що підтверджується планом №10 у будинку квартирного типу по АДРЕСА_3 (а.с.7).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи частку позивача та відповідачів у квартирі, планування квартири, що складається із чотирьох ізольованих житлових кімнат, відсутність домовленості між співвласниками про порядок користування, кількість співвласників, їх стать, а також ту обставину, що кімнатою з лоджією, в силу свого здоров`я, користується ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю та постійно проживає в квартирі на відміну від позивача, який проживає окремо за іншою адресою, та яка є співвласником аналогічної з позивачем частки у квартирі, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування квартирою: позивачу виділити у користування житлову кімнату площею 10,8 кв.м., позначену «10-5» на плані квартири, відповідачам залишити у користуванні житлові кімнати площею 13,1 кв.м. (10-6) з лоджією площею 2,8 кв.м. (10-9), площею 18,4 кв.м. (10-7) з балконом площею 2,2 кв.м. (10-10), площею 8,3 кв.м (10-8).
Кухню площею 8 кв.м. (10-4), коридор площею 11,7 кв.м.(10-1), нежитлове приміщення площею 2,9 кв.м. (10-3) та нежитлове приміщення площею 1,2 кв.м.(10-2) залишити у загальному користуванні між співвласниками квартири.
Обраний судом варіант порядку користування квартирою надає сторонам можливість врегулювати спір з приводу користування приміщеннями квартири.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , малолітнього ОСОБА_5 , інтереси якого представлятиме його мати ОСОБА_4 , про встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.
Встановити між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5  наступний порядок користування чотирикімнатною квартирою, що розташована по АДРЕСА_1 :
ОСОБА_1 виділити у користування житлову кімнату площею 10,8 кв.м., позначену «10-5» на плані квартири;
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5  залишити у користуванні житлові кімнати площею 13,1 кв.м. (10-6) з лоджією площею 2,8 кв.м. (10-9), площею 18,4 кв.м. (10-7) з балконом площею 2,2 кв.м. (10-10), площею 8,3 кв.м (10-8).
Кухню площею 8 кв.м. (10-4), коридор площею 11,7 кв.м.(10-1), нежитлове приміщення площею 2,9 кв.м. (10-3) та нежитлове приміщення площею 1,2 кв.м.(10-2),  відповідно до відомостей технічного паспорту на квартиру, залишити у загальному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .  В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 .
ОСОБА_5 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну і резолютивну частини) судове рішення, або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Повне судове рішення складено 27.01.2026 року. 

Суддя О.І. Глушко