ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3612/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Костюкевича С.Ф.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), звернувся із позовом до Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (далі – ГУ СБУ в АРК, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо у неврахування вислуги років в календарному обчисленні в органах Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань при розрахунку розміру та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з органів Служби безпеки України; зобов`язання врахувати вислугу років в календарному обчисленні в органах Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги та виплатити таку грошову допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 20.09.1997 по червень 2003 року проходив військову службу на посадах рядового та начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань, а з 13.08.2003 – в органах СБ України. Наказом начальника ГУ СБУ в АРК від 06.11.2024 №583-ОС/дск звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу з 06.11.2024.
Вказав, що 22.11.2024 йому виплатили одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 21 календарний рік служби згідно з главою 1 розділу V Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ, затвердженої наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК-2018, проте без врахування періоду служби на посадах рядового та начальницького складу органів МВС та Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ СБУ в АРК, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.
Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано.
Згідно із частиною шостою КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу з 13.08.2003 в органах СБ України, наказом начальника ГУ СБУ в АРК від 06.11.2024 №583-ОС/дск звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу з 06.11.2024. На день звільнення позивач мав загальну вислугу 32 роки 09 місяців 16 днів, з яких: календарна - 27 років 01 місяць 15 днів, пільгова - 05 років 08 місяців 01 день.
В період з 20.09.1997 по червень 2003 року позивач проходив військову службу на посадах рядового та начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань, тобто 07 років 01 місяць 15 днів, проте вказаний період відповідач не зарахував до вислуги років позивача для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні.
22.11.2024 ОСОБА_1 виплатили одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 21 календарний рік служби згідно з главою 1 розділу V Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ, затвердженої наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК-2018.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХII встановлено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія)-одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно частини 3 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок обчислення вислуги років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова № 393).
Пунктом 1 Постанови №393 визначено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).
Згідно пункту 3 Розділу IV Порядку №260 для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).
Тобто, період проходження позивачем військової служби в органах внутрішніх справ та в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань має бути зарахований до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років, яка є складовою грошового забезпечення.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач в період 20.09.1997 по червень 2003 року проходив військову службу на посадах рядового та начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань - тобто 07 років 01 місяць 15 днів, проте вказаний період не зараховано до вислуги років при нарахуванні та виплаті грошової допомоги при звільненні.
Згідно частини 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Згідно пункту 7 розділу ХХХІ Порядку №260 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України ''Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх cімей''.
Встановлено, що в період з 20.09.1997 по червень 2003 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань, а при звільненні не набув права на одноразову грошову допомогу при звільненні та відповідно не отримав таку допомогу, оскільки мав вислугу років менше 10 років.
Отже, при повторному звільненні позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням попереднього періоду проходження служби в органах внутрішніх справ.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням при обчисленні вислуги років періодів проходження позивачем військової служби в органах внутрішніх справ та в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим щодо не врахування при нарахуванні та виплаті грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 періоду проходження служби в органах внутрішніх справ та органах Державного департаменту України з питань виконання покарань з 20.09.1997 по червень 2003 року.
Зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні обчисливши її за повну кількість років служби з урахуванням періоду проходження служби в органах внутрішніх справ та органах Державного департаменту України з питань виконання покарань з 20.09.1997 по червень 2003 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Відповідач: Головне управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (73000; Херсонська область, м. Херсон, вул. Перекопська, 5; код ЄДРПОУ 20001817).

Суддя С.Ф. Костюкевич