Справа № 489/296/26 
Провадження № 3/489/398/26

Інгульський районний суд міста Миколаєва
Постанова
іменем України
10 лютого 2026 року місто Миколаїв
Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно з протоколом проживаючої по АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
встановив:
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560021від 06.01.2026 ОСОБА_1 інкримінується, що 25.11.2025о 10.13год. в м. Миколаєві на перехресті проспекту Миру та вул. Паркової вона, керуючи транспортним засобом "Мерседес", д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог пунктів 2.3 "б", 10.1, 18.1 ПДР України, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, після зупинки для надання переваги в русі пішоходу, який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, перед початком руху не переконалася у безпеці свого руху, не дочекалася, доки пішохід закінчить маневр переходу, та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який після контакту з з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3 , відскочив під колеса. Внаслідок ДТП пішохід зазнав легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини вказаної у протоколі дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши, що в результаті наїзду на пішохода останній отримав незначні тілесні ушкодження, її автомобіль пошкоджений не був. Також зазначила, що повністю відшкодувала пішоходу завдану шкоду.
Вислухавши пояснення особи, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення; довідку про результати розгляду повідомлення про ДТП; копії протоколу огляду місця ДТП зі схемою до нього, письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , розписки ОСОБА_2 ), суддя дійшов таких висновків.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998). Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Системний аналіз положень статті 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення, серед іншого, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Комплексний аналіз вказаної норми права свідчить про те, що відповідальність за статтею 124 КУпАП встановлена саме для учасників дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що в обов`язковому порядку спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тобто за порушення ПДР, що спричинило пошкодження визначених у диспозиції ст. 124 КУпАП об`єктів.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Натомість, можливе заподіяння такими порушеннями будь-кому тілесних ушкоджень не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та, за певних умов, може утворювати склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.
У зв`язку з цим, оскільки при порушенні ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України жоден з визначених в ст. 124 КУпАП об`єктів не отримав механічних пошкоджень, що підтверджується зокрема протоколом місця ДТП та схемою до нього, в яких зазначено, що транспортний засіб не отримав механічних пошкоджень, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом.
Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, та до нього не додано доказів вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності. 
Керуючись статтями 124, 247, 251,280,283,284 КУпАП, суддя
постановив:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП щодо  ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя М.В. Гриненко