ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 707/1509/24
провадження № 51-178км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,  
захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
прокурора ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора на вирок Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 12024255330000667за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
За вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.
Суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_7 близько 20:00 06 травня 2024 року поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , під час конфлікту на ґрунті неприязних стосунків умисно завдав ОСОБА_8 кількох ударів кулаком в обличчя заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою прокурора Черкаський апеляційний суд 18 грудня 2024 року скасував це рішення в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 за скоєний кримінальний проступок покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок у частині призначеного покарання та визначити таке ОСОБА_7 у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що при ухваленні вироку апеляційний суд не врахував положень ст. 53 КК, відповідно до яких покарання у виді штрафу призначається у розмірі, відповідному певній кількості офіційно встановлених законодавством України неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину, а не у твердій грошовій сумі.
З огляду на це прокурор вважає, що апеляційний суд ухвалив вирок без додержання вимог статей 370 та 420 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Позиція учасників в суді касаційної інстанції 
Прокурор підтримала вимоги касаційної скарги.
Захисник вважав, що апеляційний суд правильно визначив покарання засудженому в межах санкції кримінального закону, який передбачає відповідальність за скоєне, а тому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги. 
Засуджений ОСОБА_7 подав письмову заяву в якій просив Верховний Суд розглядати скаргу без його участі.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке.
За правилами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК прокурором у касаційній скарзі не оспорюються.
Згідно з положеннями ст. 53 КК розмір штрафу визначається судом у межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. Положення ч. 5 цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Санкція ч. 1 ст. 125 КК передбачає за це кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
При ухваленні нового вироку апеляційний суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн, проте не вказав про його кратний розмір у співвідношенні до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, як того вимагають положення кримінального закону.
Тобто, при призначенні покарання апеляційний суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для зміни судового рішення судом касаційної інстанції.
Тому колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу прокурора задовольнити і змінити оскаржуваний вирок.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року щодо  ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити 
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
У решті вирок залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ ___________________ _________________ 
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3