Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
27 січня 2026 року Справа № 520/29666/25 

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головне управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61002, код ЄДРПОУ 40108599) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд (з урахуванням уточнених вимог).
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненадання ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Визнати протиправними дії ГУНП в Харківській області щодо проведення службового розслідування без належного повідомлення та забезпечення права на захист.
Визнати протиправним та скасувати наказ №802 о/с про звільнення ОСОБА_1 майора поліції зі служби з посади інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.
Поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді майора поліції, інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.
Зобов`язати ГУНП в Харківській області повторно розглянути рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ОСОБА_2 майора поліції, інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, шляхом видачі наказу про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.
Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.
Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.
ОСОБА_1 , з 2015 року проходив службу в органах Національної поліції України, остання посада — інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, спеціальне звання — майор поліції.
З 10 червня 2022 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають спільну дитину — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дружина позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 10.12.2024 року, а також має тяжке захворювання, у зв`язку з чим не може самостійно здійснювати догляд за дитиною та сама потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідним медичним висновком.
У зв`язку з викладеним, 19.09.2025 року позивач подав рапорт на ім`я начальника ГУНП в Харківській області про надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.10.2025 року.
Однак, його рапорт розглянуто не було, а 05.11.2025 року він отримав письмову відмову у наданні такої відпустки без належного правового обґрунтування.
У зв`язку з необхідністю відновлення своїх порушених прав позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Харківській області та зобов`язання належного розгляду рапорту позивача щодо надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
У період після подання рапорту та позовної заяви ОСОБА_1 спочатку перебував на лікуванні, у зв`язку з чим лікарем було зареєстровано листок непрацездатності, що підтверджується інформацією з порталу УПФУ. В подальшому позивач перебував на безперервному лікарняному, що підтверджується інформацією з порталу Пенсійного фонду України (УПФУ) та медичними документами та фактично здійснював догляд за тяжкохворою дружиною та малолітньою дитиною.
Попри це, як позивачу стало відомо від колег, відповідачем було ініційовано службове розслідування за фактом відсутності позивача на службі, про проведення якого позивача не було повідомлено.
За результатами розслідування відповідачем було видано наказ №802 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним Статутом .
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами першою - четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За змістом частини першої, пункту 1 частини дев`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, зокрема, одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб.
Згідно із частинами першою та другою статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
Разом з тим під час службового розслідування: позивача не було ознайомлено з наказом про його проведення; позивачу не надавалась можливість надати письмові пояснення; позивач був позбавлений права подати докази, які підтверджували б поважність його відсутності; не було враховано обставин тяжкого стану здоров`я дружини позивача та наявність у нього малолітньої дитини, мати якої не може здійснювати догляд за нею через наявність тяжкого захворювання.
За результатами розслідування відповідачем було видано наказ №802 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
З наведеного слідує, що в порушення вимог ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України відповідач наказом від 802 о/с року звільнив позивача з роботи з 16.12.2025 року.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу з 01.12.2025 по 31.01.2026 року позивачу відкрито листок непрацездатності, у зв`язку з доглядом за хворою дитиною. 
Згідно статті 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктами 5 і 13 частини першої цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці (крім звільнення за пунктом 13 частини першої цієї статті).
Таким чином позивача звільнено в період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням норм КЗпПУ.
До суду відповідачем надано Довідку відповідно до якої середньоденна заробітна плата в розмірі 286,74 грн, середньомісячна заробітна плата складає 8745,68 грн. 
Оскільки позивача звільнено з посади 16.12.2025., відшкодуванню на час ухвалення рішення суду підлягає заробітна плата за період з 17.12.2025 (наступного дня після звільнення) по 27.01.2026 (дата ухвалення рішення) за 42 днів - 12 043,08 грн (286,74 *42).
Стосовно не розгляду рапорту позивача, щодо надання йому відпустки по догляду за дитиною до трьох років.
Суд звертає увагу, що Закон України «Про національну поліцію» не містить положень щодо надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже в даних правовідносинах не застосовуються норми спеціального законодавства.
Так, статтею 179 КЗпП визначено, що за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.
Згідно із частиною першою статті 181 КЗпП відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (частина третя статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.
Згідно ст. 18 ЗУ «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Частиною 3 ст. 20 ЗУ «Про відпустки» відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою матері, батька дитини або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.
Особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків і батьків-вихователів), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) одного з батьків дитини про те, що він (вона) вийшов (вийшла) на роботу до закінчення терміну цієї відпустки (ч. 4 ст. 20 ЗУ «Про відпустки»).
Тотожне поняття відпустки батьку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку наводиться в постанові КАС ВС від 29.12.2020р. у справі № 0940/2206/18, в якій зазначено, що подання батьком дитини передбачених ч. 4 ст. 20 ЗУ «Про відпустки» заяви і відповідних документів є безумовною підставою для надання останньому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь- якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури.
Отже, право оформити відпустку на рівних з матір`ю батько отримав у зв`язку із набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення рівних можливостей матері та батька у догляді за дитиною», яким внесено зміни до ч. З ст. 179 КЗпП України та ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про відпустки».
Враховуючи вищенаведене законодавство, яке регулює ці правовідносини, ні ч. З ст. 20 ЗУ «Про відпустки», ні інші законодавчі акти не передбачають, що для оформлення відпустки для догляду за дитиною один із батьків має надати довідку з місця роботи іншого з батьків про те, що батько/мати дитини не перебуває в такій відпустці.
Аналогічні положення визначені в ЗУ «Про державну службу», де період перебування державного службовця у відпустці для догляду за дитиною до 3 років також зараховується до стажу державної служби (п. 10 ч. 2 ст. 46).
Відмовляючи позивачу у наданні відпустки по догляду за дитиною до трьох років, відповідач зазначив, що обидва батьки повинні бути працюючими (знаходяться у трудових відносинах) і мають це право, а тому обирають, хто його реалізує.
На дату подання рапортів та на заплановану дату початку відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мати дитини, ОСОБА_5 , не перебуває у трудових відносинах.
Це підтверджується як відсутністю довідки з місця її роботи, так і наведеними самим позивачем документами: довідкою МСЕК про інвалідність та потребу в догляді за жінкою - інвалідом, і довідкою соціальних служб, яка фіксує лише минулий період отримання нею соціальної допомоги.
З трудової книжки ОСОБА_5 вбачається, що 30.04.2023 вона звільнена з займаної посади у ФОП ОСОБА_6 за згодою сторін.
Як зазначає відповідач, що будучи непрацюючою, ОСОБА_5 не є суб`єктом права на трудову відпустку для догляду за дитиною, передбаченою ст. 18 Закону України «Про відпустки».
Довідка МСЕК свідчить про те, що дружина позивача, ОСОБА_5 , є інвалідом II групи та потребує постійного стороннього догляду, що не заперечується відповідачем.
Таким чином дружина позивача, яка сама потребує постійного догляду, не може виконувати одночасно догляд за малолітнім сином.
Таким чином суд доходить висновку, що відмова у наданні позивачу була протиправною, а отже відповідач повинен розглянути рапорт позивача з урахуванням висновків суду в цій справі.
Відтак і в цій частині суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. 
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61002, код ЄДРПОУ 40108599) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.
Визнати протиправними дії ГУНП в Харківській області щодо проведення службового розслідування без належного повідомлення та забезпечення права на захист.
Визнати протиправним та скасувати наказ №802 о/с про звільнення ОСОБА_1 майора поліції зі служби з посади інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.
Поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді майора поліції, інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.
Стягнути на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 12 043,08 грн (дванадцять тисяч сорок три гривні вісім копійок).
Звернути рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, а також в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, а саме 8745,68 грн (вісім тисяч сімсот сорок п`ять гривень шістдесят вісім копійок).
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненадання ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Зобов`язати ГУНП в Харківській області повторно розглянути рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ОСОБА_2 майора поліції, інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, шляхом видачі наказу про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.