ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10254/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року (суддя Прудник Сергій Володимирович) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до  Дніпровської міської ради 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 19.04.2024 звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати рішення Дніпровської міської ради від 22.11.2023 за №203/43 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню гаража по АДРЕСА_1 , протиправним та скасувати; зобов`язати Дніпровську міську раду надати дозвіл ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проектної документації землеустрою розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшої передачі її у власність.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської міської ради від 22.11.2023 за № 203/43 про відмову ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню гаража по АДРЕСА_1 . Зобов`язано Дніпровську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.05.2023 № 36/1060 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню гаража по АДРЕСА_1 із прийняттям відповідного владного рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних Дніпровської міської ради документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2024 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Дніпровської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн (одна тисяча грн).
Судом першої інстанції вірно встановлено, електронними матеріалами адміністративної справи № 160/10254/24 підтверджено, що 12.12.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 160/10254/24 створено виконавчі листи щодо: 1) зобов`язання Дніпровської міської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.05.2023 № 36/1060 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню гаража по АДРЕСА_1 із прийняттям відповідного владного рішення; 2) стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ 26510514) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок); 3) стягнення з Дніпровської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн (одна тисяча грн).
Дніпровська міська рада 16.10.2025 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у задоволенні заяви представника Дніпровської міської ради Дерила Вадима Геннадійовича про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2025, ухвалити нове судове рішення, яким визнати Виконавчий лист від 16.12.2024 № 160/10254/24 таким, що не підлягає виконанню. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що у зв`язку з набранням чинності постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.07.2025 у справі № 199/8301/23 підстави для надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутні, оскільки право власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на спірній земельній ділянці за стягувачем у виконавчому провадженні № 76804124 ( ОСОБА_1 ) припинено, а самочинно побудований об`єкт нерухомості підлягає знесенню.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідач намагається уникнути юридичної відповідальності за невиконання судового рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заявником підстава для визнання виконавчого листа № 160/10254/24 таким, що не підлягає виконанню, не відноситься до підстав, визначених ст. 374 КАС України. Суд наголосив, що звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник був зобов`язаний вказати передбачені процесуальним законом підстави для того, щоб суд міг розглянути заяву відповідача через призму цих підстав, однак такого обов`язку не виконав.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно врахував висновки Верховного Суду у постанові від 05.11.2020 (справа № 752/2391/17 (2а-14/09), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені в ст. 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
У цій справі звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказав, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2025 у справі № 199/8301/23 задоволено позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про «Усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 провести демонтаж самочинно побудованого об`єкту гаражу, загальною площею 98,7 кв.м; припинити право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж, загальною площею 98,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нього (реєстраційний номер ОНМ 1836507312101) із закриттям розділу».
Натомість суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду у справі № 160/10254/24 мало бути виконане після набрання законної сили, проте відповідач не забезпечив повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 29.05.2023 № 36/1060 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню гаража по АДРЕСА_1 із прийняттям відповідного владного рішення.
Колегія суддів зауважує, що виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 14, 370 КАС України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана заявником підстава для визнання виконавчого листа № 160/10254/24 таким, що не підлягає виконанню, не відноситься до підстав, визначених ст. 374 КАС України.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ухвала постановлена з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні. 

Керуючись ст. ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року в адміністративній справі № 160/10254/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 13 січня 2026 року та оскарженню не підлягає відповідно до приписів статті 328 КАС України.
Повна постанова складена 13 січня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова