ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/32707/24 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року Київське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ТОВ "АС-ТРАНС" про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 481 791,17 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем, в порушення статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не виконано норматив по створенню робочих місць та не забезпечено працевлаштування однієї особи, якій встановлена інвалідність. У зв`язку з чим позивач, враховуючи приписи статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», визначив відповідачеві суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 476 454,93 грн та пені у розмірі 5 336,24 грн, що разом становить 481 791,17 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Суд вказав про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що до або після формування розрахунку Київське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надало до територіального органу Держпраці інформацію про порушення відповідачем законодавства щодо дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також доказів того, що територіальним органом Держпраці була проведена перевірка, за результатами якої встановлено факт невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік.
Суд зазначив, що нарахування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення. Такі санкції не можуть застосовуватися у разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому суб`єкт господарювання вжив усіх передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" заходів для працевлаштування останніх, тобто коли у його діях відсутній склад правопорушення. Водночас, такі обставини можуть бути встановлені лише за наслідками проведення органами Держпраці планових або позапланових перевірок.
Суд вважав, що позивач передчасно, не маючи встановлених актом перевірки органами Держпраці доказів про недотримання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів у 2023 році, посилаючись лише на інформаційно-аналітичні бази даних, звернувся з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у діях відповідача немає складу правопорушення у сфері господарювання, а отже, відсутні підстави для сплати ним нарахованих позивачем адміністративно-господарських санкцій та пені.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі 320/32707/24 скасувати повністю; ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС» задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача грошову суму адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 481 791,17 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем у звітному 2023 році, за фактом, не було виконано встановлений Законом № 875-ХІІ норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (у кількості 3 одиниць). Факт створення ТОВ «АС-ТРАНС» у 2023 році неналежної кількості (лише 2-х) робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю було зазначено самим відповідачем та підтверджено офіційною інформацією ГУ ПФУ у Київській області. Відповідачем не виконано у 2023 році вимог ст. 18 Закону № 875-XII в частині повідомлення державної служби зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю (подання форми звітності 3-ПН). Тобто, відповідач у 2023 році не ужив всіх залежних від нього заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до встановленого Законом №875-ХІІ нормативу. З урахуванням наведеного, аналізуючи висновки викладені у рішенні, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено принципи доказування в адміністративному проваджені, які обумовлені нормами КАС України.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року та від 23 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
07 липня 2025 року позивачем подано додаткові пояснення. Зазначено про неактуальність висновків Верховного Суду у постанові від 21.11.2022 (на які посилається у рішенні суд першої інстанції) при застосуванні до спірних відносин у цій оскаржуваній справі (№320/32707/24), що підтверджується правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 280/3642/23.
08 липня 2025 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошує на тому, що єдиним належним доказом порушення підприємством нормативів з влаштування на роботу осіб з інвалідністю є Акт перевірки Держпраці за формою затвердженою Мінекономіки з розрахунком виконання/ невиконання суб`єктом господарювання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю. Такий акт мав бути переданий позивачу від Держпраці і у випадку наявності порушення законодавства міг бути доказом у суді. Товариство забезпечило роботою 2 осіб з інвалідністю. Цей факт у суді позивачем спростований не був. Тому вимога Фонду про стягнення з Товариства штрафної санкції 476 454,93 гривні за незабезпечення 2 працівників з інвалідністю роботою неправомірна. Те саме стосується і нарахування пені, яка розраховується від розміру штрафу.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до розрахунку сум адміністративно - господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у ТОВ "АС-ТРАНС" за 2023 рік склала 87 осіб.
Позивач вважає, що відповідачем не виконано вимоги статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» в частині дотримання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю, та зокрема, не забезпечено працевлаштування однієї особи, якій встановлена інвалідність. Це стало підставою для нарахування відповідачу адміністративно-господарських санкцій у розмірі 481 791,17 грн, з яких 476 454,93 грн - сума адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та пеня в розмірі 5 336,24 грн, нарахована позивачем станом на 13.05.2024.
З огляду на те, що відповідач самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо правових підстав та порядку нарахування ТОВ «АС-ТРАНС» сум адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 звітному році
Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Закону України від 21.03.1991 №875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 875-XII) з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Нормами статей 18 та 19 Закону № 875-XII встановлено обов`язок підприємств, установ та організацій створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, визначено норматив таких місць, порядок їх розрахунку, забезпечення умов праці та відповідальність за невиконання цього нормативу.
18.10.2022 прийнято Закон України № 2682-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю», який набрав чинності 06.11.2022, яким частину 3 статті 18 та статтю 19 Закону 875-ХІІ викладено в нових редакціях.
Так, відповідно до частини 3 статті 18 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Відповідно до частини 4 статті 19 Закону №875-XII виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Відповідно до частини 6 статті 19 Закону №875-XII Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
- про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
- про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
- необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Згідно з частиною 8 цієї статті, отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані (частина 8 статті 19 Закону №875-XII).
Відповідно до частини 11 статті 19 Закону №875-XII фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів можуть бути встановлені лише за наслідками проведення органами Держпраці планових або позапланових перевірок, однак в матеріалах справи відсутні докази проведення територіальним органом Держпраці перевірки, за результатами якої було б встановлено факт невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №280/3642/23 дійшов наступних висновків:
«…з 06 листопада 2022 року, з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 року № 2682-IX, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримав повноваження застосовувати адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю (4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників або одне місце для підприємств із 8-25 працівниками) на основі автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, без необхідності проведення позапланових перевірок Держпраці, що робить правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 листопада 2022 року у справі № 400/3957/21, неактуальною для спірних правовідносин через зміни в правовому регулюванні.
Автоматизоване виявлення Фондом соціального захисту осіб з інвалідності роботодавців-порушників до 10 березня на основі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності є реактивним заходом контролю, що відбувається після завершення звітного року. За результатами такого заходу Фонд може накласти на роботодавця адміністративно-господарські санкції та пеню відповідно до Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженого Постановою КМ України № 70…».
За таких обставин та сформованої практики Верховного Суду висновки суду першої інстанції щодо передчасності звернення позивача до суду з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій не можна визнати обґрунтованими.
Щодо подання відповідачем звітності за формою 3-ПН до центру зайнятості
Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 817/650/17 сформулював позицію, що обов`язок працевлаштування осіб з інвалідністю субсидіарно покладається на роботодавця, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю та центри зайнятості.
До обов`язків роботодавця належить:
створення робочих місць для осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних, з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;
подання звітності за формою № 3-ПН до центрів зайнятості у строки, передбачені Порядком № 316 (не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії);
звітування перед Фондом за формою № 10-ПОІ;
працевлаштування осіб з інвалідністю, які звертаються самостійно або направляються центром зайнятості.
Центри зайнятості, відповідно до частини третьої статті 18 Закону № 875-XII, зобов`язані організовувати працевлаштування осіб з інвалідністю на основі інформації, наданої роботодавцями. Фонд здійснює контроль за виконанням нормативу та застосовує санкції у разі його невиконання.
Обов`язок центру зайнятості щодо сприяння у працевлаштуванні може бути реалізований лише за умови належного та своєчасного виконання роботодавцем свого обов`язку з інформування про вакансії. Несвоєчасне подання роботодавцем звітності унеможливлює виникнення кореспондуючого обов`язку центру зайнятості, а отже, роботодавець, який своїми діями не забезпечив цю взаємодію, не може посилатися на бездіяльність служби зайнятості як на підставу для звільнення від відповідальності.
Пункт 1.5. Порядку № 316 зобов`язує роботодавців подавати до центрів зайнятості звітність за формою № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.
Суд звертає увагу, що законодавством не встановлено періодичності подання такої звітності, а лише передбачено одноразове інформування про кожну вакансію у визначений строк. Своєчасне подання звіту за формою № 3-ПН є одним із заходів, які роботодавець зобов`язаний вжити для недопущення господарського правопорушення, пов`язаного з невиконанням нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.
Як встановлено судом та не є спірним, Київським обласним центром зайнятості надано інформацію про те, що відповідачем у 2023 році не подано до відповідної філії центру зайнятості форми звітності № 3-ПН (а.с.60-61). 
У свою чергу, відповідач не надав доказів, що свідчать про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема у вигляді наказу ТОВ «АС-ТРАНС» про створення відповідних робочих місць.
Відсутність доказів створення таких робочих місць, зокрема наказів чи інших документів, підтверджує невиконання відповідачем обов`язків.
Верховний Суд у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 806/1368/17 та від 20 травня 2019 року у справі № 820/1889/17 зазначив, що своєчасне подання звітності за формою № 3-ПН є ключовим доказом вжиття роботодавцем залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
У справі № 817/650/17 (постанова від 21 серпня 2018 року) Верховний Суд визнав, що систематичне (щомісячне) подання звітів за формою № 3-ПН, розміщення оголошень про вакансії у ЗМІ та участь у заходах центрів зайнятості свідчать про виконання роботодавцем всіх залежних заходів, що звільняє від відповідальності. 
На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 18, 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», а також ряду підзаконних актів і постанов Верховного Суду, апеляційний суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на неподання відповідачем звітності за 2023 рік та незабезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю.
Щодо правильності нарахування ТОВ «АС-ТРАНС» сум адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 звітному році
З фактичних обставин справи вбачається, що інформація про не створення відповідачем робочих місць для осіб з інвалідністю у 2023 році надійшла позивачу (до Централізованого банку даних з проблем інвалідності) від Пенсійного фонду України у відповідності до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-ХІІ та Порядку надання Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.03.2023 № 14-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2023 за № 457/39513. 
Інформація до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування надійшла через Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з типом «Звітний» відповідача за 2023 рік.
Згідно роздруківки з Централізованого банку даних з проблем інвалідності електронного документу розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС»:
середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за 2023 рік - 87 осіб; 
середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 1 особа; 
норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця, округлені до цілого значення) одиниць - 3; 
кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, одиниць - 2 (а.с.9). 
Відповідно до інформації, наданої листом ГУ ПФУ у Київській області від 03 вересня 2024 року, протягом 2023 звітного року у трудових відносинах з ТОВ «АС-ТРАНС» перебувало 2 особи з інвалідністю, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.45).
Таким чином, середньооблікова штатна чисельність працевлаштованих осіб з інвалідністю у ТОВ «АС-ТРАНС» у 2023 році - 2 особи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ (з урахуванням 4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік у ТОВ «АС-ТРАНС» у кількості 87 осіб) норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у звітному році для відповідача становить - 3 одиниці. 
Отже, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (у кількості 3 одиниць) у звітному 2023 році відповідачем не виконано.
Відповідно до статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі громадські об`єднання осіб з інвалідністю, фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, у разі невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, передбаченого статтею 19 цього Закону, сплачують адміністративно-господарські санкції.
Розмір адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю визначається таким чином:
- для підприємств, установ, організацій, у тому числі громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб-підприємців, де середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становить 15 і більше осіб, сума адміністративно-господарських санкцій дорівнює середньорічній повній заробітній платі на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі громадських об`єднаннях осіб з інвалідністю, у фізичної особи-підприємця за кожне робоче місце, не зайняте особою з інвалідністю;
- для підприємств, установ, організацій, у тому числі громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб-підприємців, де середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становить від 8 до 15 осіб, сума адміністративно-господарських санкцій дорівнює половині середньорічної повної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі громадських об`єднаннях осіб з інвалідністю, у фізичної особи-підприємця.
Сплата адміністративно-господарських санкцій, а також пені (яка нараховується у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на момент сплати, нарахованої на суму недоїмки за весь її строк) здійснюється до Державного бюджету, та використовуються, зокрема, на фінансування заходів щодо соціальної, трудової та професійної реабілітації осіб з інвалідністю.
Тобто санкції обчислюються як певна сума за кожне непрацевлаштоване місце в межах нормативу (залежно від розміру середньої заробітної плати).
Судова колегія звертає увагу, що адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України, Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.
Як вбачається з розрахунку санкцій, позивач здійснив нарахування відповідних сум за середньооблікову чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність - 1 особа. Разом з тим, за даними пенсійного органу, середньооблікова штатна чисельність працевлаштованих осіб з інвалідністю у ТОВ «АС-ТРАНС» у 2023 році - 2 особи.
Таким чином, розрахунок кількості робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше, - 1 одиниця, відповідно розмір адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підлягав визначенню лише за одне робоче місце, не зайняте особою з інвалідністю. 
Позивач здійснив розрахунок суми санкцій за два робочі місця, не зайняті особою з інвалідністю (середньорічна заробітна плата штатного працівника 238 227,47 грн*2 = 476 454,93 грн).
Враховуючи фактичне працевлаштування відповідачем двох осіб з інвалідністю, загальну кількість місць - 3 одиниці, робоче місце, не зайняте особою з інвалідністю - 1 одиниця, сума санкцій мала становити 238 227, 47 грн. Відповідно з даної суми санкцій слід обраховувати пеню (яка нараховується у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на момент сплати, нарахованої на суму недоїмки за весь її строк).
Частина друга статті 53 Закону № 2073-IX визначає, що засобами доказування в адміністративному провадженні можуть бути, зокрема, дані відповідних національних електронних інформаційних ресурсів (пункт 3); результати обробки (перевірки) даних в автоматичному режимі (пункт 4).
Фактичні обставини справи свідчать про порушення позивачем процедури накладення адміністративно-господарської санкції, зокрема невідповідність розрахунку санкцій вимогам статті 20 Закону № 875-XII.
Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками справи, протягом 2023 року відповідач не виконав обов`язку як із створення робочого місця для особи з інвалідністю, так і повідомлення державної служби зайнятості про створення такого місця чи здійснення самостійного працевлаштування особи з інвалідністю. Викладене, за чинного правового регулювання спірних правовідносин, свідчить про наявність правових підстав для притягнення відповідача про господарсько-правової відповідальності у вигляді сплати на рахунок позивача адміністративно-господарської санкції, сума якої у спірному випадку визначається в розмірі середньорічної повної заробітної плати за одне робоче місце, не зайняте особою з інвалідністю.
За наведеного правового регулювання та встановлених у цій справі обставин, належна до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС» на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів сума адміністративно господарських санкцій складає 238 227, 47 грн; розмір пені складає 2 668,12 грн.
Таким чином, зважаючи на встановлену вище наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на недотримання суб`єктом господарювання законодавчо визначеного обов`язку з працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2023 року, однак неправильність обчисленої уповноваженим органом належної до стягнення з суб`єкта господарювання суми, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість твердження Київського окружного адміністративного суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ТРАНС» (код ЄДРПОУ 34411604) на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (код ЄДРПОУ 19023989) грошову суму в рахунок адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 240 895, 59 грн (двісті сорок тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

А.Б. Парінов