ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 січня 2026 року	Справа №160/13836/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАТЕРА" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

УСТАНОВИВ:

13.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТЕРА» (далі – позивач) до Дніпровської митниці (далі – відповідач), в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.04.2025 №UA110130/2025/000034/2.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач наголошує на тому, що для митного оформлення товару ним було надано повний перелік документів, які повною мірою ідентифікують товар та підтверджують числові значення його вартості за основним методом (за ціною договору). На переконання позивача, у митного органу були відсутні законні підстави для витребування додаткових документів, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості є необґрунтованим та таким, що порушує норми чинного законодавства.
Ухвалою суду від 29.05.2025 було відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем 17.06.2025 було подано відзив на подання відзиву, в якому проти задоволення позову заперечував повністю. Відповідач зазначив про наявність обґрунтованих сумнівів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості товару та вказував на виявлені розбіжності у поданих до митного оформлення документах, зокрема в частині невідповідності умов оплати фактичним переказам грошових коштів, що унеможливило верифікацію складових митної вартості за основним методом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що між ТОВ «СТРАТЕРА» (Покупець) та компанією «HENAN TRESUN ENTERPRISE CO., LTD» (Китай, Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт, на виконання умов якого позивачем імпортовано товар: «Посуд столовий та кухонний з кераміки...», що підтверджується інвойсом від 30.01.2025.
З метою здійснення митного оформлення зазначеного товару декларантом (ТОВ «ОПЦИОН ТРЕЙД») подано електронну митну декларацію, в якій митну вартість визначено за основним методом – за ціною договору (контракту). Згідно з даними комерційного інвойсу від 30.01.2025, загальна фактурна вартість поставленої партії товару становить 31 745,04 доларів США.
На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість до митної декларації № 25UA11013000769100 від 14.04.2025 було долучено пакет документів, зокрема:
зовнішньоекономічний контракт;
інвойс від 30.01.2025;
коносамент (Bill of Lading);
сертифікат про походження товару № 24SC418TR/23SC250TR від 30.01.2025 (код документа 0862);
Автотранспортна накладна № 10/04-148 від 10.04.2025 (код документа 0730);
банківські платіжні документи.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості посадовими особами митного органу виявлено обставини, що викликали сумніви у достовірності поданих відомостей, у зв`язку з чим декларанту направлено вимогу про надання додаткових документів.
Позивачем було надано додаткові документи, однак, за висновком відповідача, вони не усунули розбіжностей та не підтвердили заявлену митну вартість у повному обсязі.
За результатами опрацювання поданих документів Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 14.04.2025 №UA110130/2025/000034/2, яким змінено метод визначення митної вартості з основного на резервний. Одночасно відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2025/000164.
Вважаючи зазначені рішення суб`єкта владних повноважень протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади державної митної справи, зокрема процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, регламентовані Митним кодексом України .
Згідно зі ст. 49 МК України митною митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч.1 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод за ціною договору (контракту).
Водночас, ч.3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Положеннями статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Проаналізувавши матеріали справи, суд звертає увагу на наявності суттєвої розбіжності між задекларованою вартістю товару, умовами зовнішньоекономічного контракту та фактичними розрахунковими документами, наявними на момент митного оформлення.
Як встановлено судом, згідно із зовнішньоекономічним контрактом та комерційним інвойсом від 30.01.2025, загальна вартість партії товару становить 31 745,04 доларів США.
При цьому умови оплати в комерційному інвойсі від 30.01.2025 визначено як: «T/T 30% deposit, 70% balance against B/L copy».
Тлумачення зазначеного застереження «against B/L copy» (проти копії коносамента) у контексті міжнародної торговельної практики та звичаїв ділового обороту свідчить про те, що сплата залишку вартості товару (70%) має бути здійснена покупцем після відвантаження товару на судно та отримання продавцем коносаменту, однак до моменту передачі оригіналу товаророзпорядчого документа покупцю для подальшого отримання вантажу в порту призначення та його митного очищення.
Зокрема, алгоритм розрахунків за умовою «balance against B/L copy» передбачає таку послідовність дій:
1. Сплата покупцем депозиту у розмірі 30%.
2. Відвантаження товару продавцем та отримання ним коносаменту (Bill of Lading).
3. Направлення продавцем копії коносаменту покупцю.
4. Сплата покупцем залишку вартості (70%).
5. Передача продавцем оригіналу коносаменту (або здійснення телекс-релізу) покупцю, що надає останньому право розпорядження товаром.
Відповідно до позначки “Telex Release” на коносаменті покупець отримав дозвіл на отримання товару. Тобто вимоги щодо оплати 70% неоплаченої частини вартості товару на момент отримання вантажу повинні були бути виконані. Тобто факт отримання товару та наявності коносаменту у декларанта на момент подання митної декларації дає підстави вважати виконаними його зобов`язання щодо повної оплати вартості товару 100%, а, отже, і наявності доказів такої оплати.
Втім, матеріали справи та надані позивачем платіжні доручення (SWIFT-повідомлення) свідчать про те, що фактичний обсяг перерахованих коштів не кореспондується із заявленою в інвойсі вартістю.
Судом з`ясовано, що позивачем здійснено два платежі згідно SWIFT-повідомленнь на суму 6881,04 дол. США та на суму 22221,53 дол.США.
Сукупний розмір перерахованих грошових коштів становить 29102,57 доларів США, що є суттєво меншим за вартість товару, зазначеної в інвойсі (31 745,04 доларів США).
Відтак, на момент здійснення митних формальностей покупець, володіючи коносаментом (що передбачає виконання умови « 70% balance against B/L copy»), не надав належних та допустимих доказів виконання фінансових зобов`язань перед нерезидентом у повному обсязі.
Зазначена обставина, за відсутності документального підтвердження оплати повної вартості товару (31 745,04 дол. США) або обґрунтованих пояснень щодо розбіжностей у сумах, свідчить про наявність об`єктивних сумнівів у достовірності цифрового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву є передумовою, що надає право витребування додаткових документів. Оскільки подані до митного оформлення банківські документи містять відомості про платежі, що не відповідають вартості товару в інвойсі, і позивачем не усунуто ці розбіжності, висновок митного органу про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості є правомірним.
На думку суду виявлення розбіжностей у документах, які стосуються числових значень складових митної вартості (зокрема, ціни, що фактично сплачена), є безумовною підставою для витребування додаткових документів, а у разі їх ненадання або неусунення сумнівів — для відмови у визнанні заявленої митної вартості.
Аргументи позивача щодо порушення митним органом послідовності методів визначення митної вартості суд вважає необґрунтованими. Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості зазначено причини неможливості застосування методів 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та 2б (за ціною договору щодо подібних товарів) через відсутність у митного органу інформації щодо таких товарів. Враховуючи специфіку товару та відсутність у позивача та митного органу даних для застосування методів 2а-2д, застосування резервного методу (ст. 64 МК України) є обґрунтованим. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про можливість застосування інших методів, окрім основного, який був правомірно відхилений.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи митного органу щодо наявності розбіжностей в поданих до митного оформлення документів зокрема ціни товару, що була фактично сплачена.
За таких обставин, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано відмовивши у застосуванні першого методу визначення митної вартості через неможливість перевірки її складових. Застосування другорядних методів було заходом, зумовленим відсутністю необхідної документальної бази для розрахунку за основним методом.
Враховуючи викладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТЕРА» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко