Справа № 502/122/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026 м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні,
кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань
за № 12026167150000009 від 08.01.2026 р. відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, пенсіонера, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-20.05.2024 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 249 КК України до 1 року апробаційного нагляду;
-16.10.2025 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 249 КК України до 2 років пробаційного нагляду,
який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, 
передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Органом дізнання встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Досудовим розслідуванням встановлено, що вироком Кілійського районного Одеської області від 16.10.2025, який набрав законної сили 18.11.2025 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та йому призначено покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки. 
Відповідно до вказаного вироку на ОСОБА_3 покладено обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
24.11.2025 року до Ізмаїльського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, для виконання надійшов вищезазначений вирок суду, того ж дня ОСОБА_4 був поставлений на облік. 
Службовими особами Ізмаїльського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області 28.11.2025 року, ОСОБА_3 належним чином ознайомлено з порядком та умовами відбуття призначеного покарання у виді пробаційного нагляду та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування вказаного покарання, яка передбачена ст. 389 КК України.
Ізмаїльським районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме: І та III середа кожного місяця. 
ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що відповідно до вимог ст. 49-1 КВК України та ст. 59-1 КК України повинний дотримуватися встановлених законодавством, умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх протиправних діянь та бажаючи їх настання, ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, що виразилось у наступному. 
Так, ухиляючись від відбування покарання у виді пробаційного нагляду 03.12.2025 року, 17.12.2025 року, 07.01.2026 року, ОСОБА_3 не з`явився без поважних причин на обов`язкові дні для реєстрації до Ізмаїльського РВ № 2 філії державної установи «Центр пробації» у Одеській області, чим порушив порядок та умови пробаційного нагляду, а також обов`язки, покладені вироком суду. 
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій, неодноразово не з`являвся для реєстрації, тим самим ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи реальну можливість виконувати визначене йому судом покарання.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Разом з обвинувальним актом прокурор звернувся з клопотанням, в якому зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту за його відсутності. У зв`язку з чим прокурор на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України просив розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додана письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини другої статті 381 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального проступку, його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує:
- відсутність обставин, які обтяжують покарання у відповідності до ст. 67 КК України;
- обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку).
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що він є раніше судимим, є особою пенсійного віку, у лікаря-психіатра та лікаря – нарколога на обліку не перебуває.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як визначено ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з положеннями ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, згідно з положеннями статей 66,67 КК України.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винуватій особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини й захистом інтересів держави та суспільства.
Статті 65-75 КК України є кримінально-правовими нормами, що встановлюють загальні засади та правила призначення покарання, звільнення від його відбування.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Частина 3 ст. 389 КК України визначає єдино можливе покарання за вчинення вказаного кримінального проступку лише у виді обмеження волі на строк до трьох років.
У відповідності до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.
Частина 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає право призначення пенсії за віком після досягнення 60 років.
Аналіз вказаної норми свідчить про встановлення пенсійного віку 60 років.
На момент розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже досягнув пенсійного віку, а тому обмеження волі до нього не застосовується. Альтернативного покарання ч. 3 ст. 389 КК України не визначає.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Враховуючи наведене, ОСОБА_3 слід звільнити від покарання у зв`язку з неможливістю призначити покарання, визначене ч. 3 ст. 389 КК України.
Суд враховує, що ОСОБА_3 засуджений вироком Кілійського районного суду Одеської області від 16.10.2025 року за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, покарання за цим вироком не відбуто. 
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
У зв`язку з наведеним відсутні правові підстави для застосування ст. 71 КК України для призначення покарання за сукупністю вироків.
Цивільний позов не заявлено.
У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався та підстави для його обрання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 389 КК України.
Звільнити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  від покарання згідно ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки жоден вид покарання передбаченого санкцією ч. 3 ст. 389 КК України, не може бути застосованим до нього.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ухвалення).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя 	ОСОБА_1