ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16212/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року (суддя Царікова О.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 11.08.2025 року) у адміністративній справі №160/16212/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути звернення, суд –

в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.02.2025 року №046550007488 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення від 06.02.2025 року, з урахуванням відомостей, що містяться у трудовій книжки колгоспника НОМЕР_1 , трудовій книжки серії НОМЕР_2 , а також архівних довідках від 19.10.2023 року №1349, №1350, №1351, №1352, №1353, №1354, які видані комунальною архівною установою «П`ятихатський Трудовий архів» та архівної довідки від 14.11.2023 року №840, яка видана ТОВ «ПБ- Консалтінг», а саме період роботи з 1982 по 2000 роки та зарахувати ці роки до її страхового стажу
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року позовні вимоги задоволено.
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.02.2025 року подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була 13.02.2025 року розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та рішенням №046550007488 ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу – 30 років. Апелянт зазначив, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю; основний документ про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника; в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутня інформація про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання, а тому не зараховано: період роботи відповідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.06.1982 року за 1982-200 роки, оскільки відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у колгоспі не мають повного зазначення підстав, номерів та дат підстав внесення записів; період роботи з 22.07.2000 року по 10.11.2000 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного спеціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків; періоди роботи за 1982-2000 роки відповідно до довідок №1349, 1350, 1351 від 19.10.2023 року, оскільки значиться « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ». Страховий стаж ОСОБА_1 12 років 6 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 06.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності 13.02.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та рішенням №046550007488 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого вік ОСОБА_1 61 рік 1 місяць (необхідний страховий стаж становить 30 років); страховий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 06 місяців 08 днів; до страхового стажу не зараховано: періоди роботи відповідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.06.1982 року за 1982-2000 роки, оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у колгоспі не мають повного зазначення підстав, номерів та дат підстав внесення записів; періоди роботи з 22.07.2000 року по 10.11.2000 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків; періоди роботи з 1982 року по 2000 року відповідно до довідок №1349, 1350, 1351 від 19.10.2023 року, оскільки значиться « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ». Суд врахував, що у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.06.1982 року містяться наступні записи: 01.06.1982 року прийнята в члени колгоспу ім. Чкалова П`ятихатського району Дніпропетровської області на посаду доярки на підставі наказу №7 від 16.07.1982 року (запис №1); 21.07.2000 року звільнена за переведенням у зв`язку з реорганізацією в ТОВ Чкаловське на підставі наказу №4 від 21.07.2000 року (запис №2); 22.07.2000 року прийнята за переведенням в ТОВ Чкаловське дояркою на підставі наказу №5 від 22.07.2000 року (запис №3); 10.11.2000 року звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України на підставі наказу №6 від 10.11.2000 року (запис №4). Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався статтями 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; ч.1 ст.12, ч.1 ст.15, частинами 2, 4, 5, 6, 9, 10, 12 ст.20, частинами 1, 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; ч.6 ст.25, ст.106 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1994 року №637; пунктами 1, 2, 5, 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310; пунктами 2.4, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 та прийшов до висновку про те, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків. Суд врахував, що записами трудової книжки серії НОМЕР_3 в повній мірі підтверджується трудова діяльність ОСОБА_1 у спірний період, з огляду на що період роботи з 01.06.1982 року по 21.07.2000 року має бути зарахований до його страхового стажу. Стосовно не зарахування періоду роботи позивача з 22.07.2000 по 10.11.2000, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків, суд врахував, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески; порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте, не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Матеріалами справи встановлено, що 06.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлено, що за принципом екстериторіальності 13.02.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та рішенням №046550007488 відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (30 років); страховий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 06 місяців 08 днів; до страхового стажу позивача не зараховано: періоди роботи відповідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.06.1982 року за 1982-2000 роки, оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у колгоспі не мають повного зазначення підстав, номерів та дат підстав внесення записів; періоди роботи з 22.07.2000 року по 10.11.2000 року, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків; періоди роботи з 1982 року по 2000 року відповідно до довідок №1349, 1350, 1351 від 19.10.2023, оскільки значиться « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ».
Згідно трудової книжки серії ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 01.06.1982 01.08.1981 містяться записи: 01.06.1982 року прийнята в члени колгоспу ім. Чкалова П`ятихатського району Дніпропетровської області на посаду доярки на підставі наказу №7 від 16.07.1982 року (запис №1); 21.07.2000 року звільнена за переведенням у зв`язку з реорганізацією в ТОВ Чкаловське на підставі наказу №4 від 21.07.2000 року (запис №2); 22.07.2000 року прийнята за переведенням в ТОВ Чкаловське дояркою на підставі наказу №5 від 22.07.2000 року (запис №3); 10.11.2000 року звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України на підставі наказу №6 від 10.11.2000 року (запис №4).
Згідно довідок №1349, №1350,1351 від 192023, виданих Комунальною архівною установою «Пятихатський трудовий архів» про розмір заробітку ОСОБА_1 значиться в книгах обліку оплати праці колгоспу ім. Чкалова, з 1993 року КСП «ім. Чкалова,, з 2000 року ТОВ «Чкаловське значиться «Кривонос», Крывонос» ім`я Таня, ОСОБА_4 , Татьяна
Суд апеляційної інстанції вважає, що дане прізвище та ім`я є похідним від прізвища, імені на українській та російських мовах, а тому пенсійний орган протиправно не врахував ці архівні довідки. 
Відповідно до частин 1, 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень). Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). 
Аналізуючи докази у справі та законодавство. яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що записами трудової книжки серії НОМЕР_4 , який має бути зарахований до його страхового стажу. Суд обґрунтовано прийшов до висновку про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.07.2000 року по 10.11.2000 року згідно трудової книжки, зазначивши, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте, не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд –

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року у адміністративній справі №160/16212/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова