ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м.Дніпро Справа № 908/2750/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.03.2025р. (суддя Зінченко Н.Г., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 11.04.2025р.) у справі
за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вороніна 29», м. Запоріжжя
до Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
про стягнення 18 441,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Запорізької міської ради 17 806,32 грн. заборгованості по внескам на управління багатоквартирним будинком за період з 01.03.2021 по 31.08.2024, 497,55 грн. інфляційних втрат та 137,99 грн. 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Запорізька міська рада є власником неприватизованої квартири № НОМЕР_1 загальною площею 69,96 кв.м. у багатоквартирному будинку по вул.Вороніна, 29 в м. Запоріжжя, де створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29". За період часу з 01.03.2021 по 31.08.2024 Запорізькою міською радою кошти за управління та утримання спільного майна будинку і його прибудинкової території не сплачувались, у зв`язку із чим у виникла заборгованість у розмірі 17806,32 грн. У зв`язку із порушенням Запорізькою міською радою основного грошового зобов`язання Позивачем на підстав ст. 625 ЦК України нараховані Відповідачу 3 % річних в сумі 137,99 грн. та інфляційні втрати в розмірі 497,55 грн. 
Також, Позивачем були подані суду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, в яких просить суд покласти на Відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 8200,00 грн та надані докази надання адвокатом Здорик О.І. правничої допомоги ОСББ "Вороніна 29" на вказану суму.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.03.2025 у справі № 908/2750/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Запорізької міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29" заборгованості по внескам на управління багатоквартирним будинком за період з 01.05.2021 по 31.08.2024 у розмірі 16 958 грн. 40 коп., 3000 грн. 00 коп. судових витрат на правничу допомогу адвоката та 2784 грн. 43 коп. витрат на сплату судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням, Запорізька міська рада, звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 30.03.2025 у справі № 908/2750/24 у частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник послався на те, що у Законі України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", типовому Статуті, який затверджено Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства 27.08.2003 № 141, а також в інших нормативних документах відсутнє чітке пояснення формування джерел фінансування по утриманню та виконанню обов`язків по об`єднанню, окрім їх назви, - "внесків і платежів". При цьому вказаний Закон та ст.ст. 61, 66-68 Житлового кодексу України покладають відповідний обов`язок зі сплати витрат на управління багатоквартирним будинком на наймача квартири комунальної власності.
На думку Скаржника, суд першої інстанції безпідставно посилається на висновок Верховного суду у постанові від 02.09.2020 по справі № 906/884/19, оскільки вищезазначений спір стосувався орендованого нежитлового приміщення, а не квартири, яка перебуває в комунальній власності та знаходиться у безстроковому та безоплатному користуванні наймачів. За твердженням Скаржника, надаючи громадянам у безстрокове користування житлові приміщення (квартири комунальної власності), територіальна громада сприяє у забезпеченні громадян житлом з безоплатним його використанням та з правом подальшої його приватизації, що у свою чергу є виконанням норм як Конституції України, так і житлового законодавства України. При цьому наймач, зі свого боку, також повинен забезпечувати виконання свої зобов`язань визначених чинним законодавством України, у тому числі щодо належного утримання наданого у користування житла, оплати комунальних послуг та витрат на управління багатоквартирним будинком.
Апелянт зауважує, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку має законне право вимагати сплати внесків на управління багатоквартирним будинком від наймачів квартир комунальної власності та укладати з наймачами відповідні договори. Натомість, судом першої інстанції при ухвалені рішення від 20.03.2025 у справі 908/2750/24 не взято до уваги та не надано правової оцінки нормам Житлового кодексу України, які регулюють та визначають правовий статус наймачів квартир державного житлового фонду, зокрема їх прав та обов`язків, що призвело до не правильного застосування норм ч. 4 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" щодо зобов`язання наймачів здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/ або нежитлових приміщень державної або комунальної власності.
За доводами скарги, Господарським судом Запорізької області при розгляді справи не враховано відповідь департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, яку було долучено Запорізькою міською радою до відзиву на позовну заяву, що свідчить про нез`ясування судом першої інстанції усіх обставин, що мають значення для повного та всебічного розгляду справи, а саме судом не встановлені особи, які зареєстровані у квартирі кв. АДРЕСА_2, та які відповідно до норм ЖК України є її наймачами.
Крім того, квартира АДРЕСА_1 перебуває в господарському відання комунального підприємства "Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради, між тим суд не врахував висновки Верховного Суду у справах про стягнення внесків на утримання будинку з особи, у господарському віданні якої перебувають квартири, не встановив обсяг прав та обов`язків такої особи, з урахуванням ст.136 ГК, не порівняв з обсягом прав та обов`язків власника майна.
Апелянт звертає увагу, що в доданих до позовної заяви документах міститься лише розрахунок заборгованості ОСББ "Вороніна 29" та лист департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 31.07.2024 №696/01-39/01 про надання інформації на лист голови правління ОСББ від 18.06.2024 №18/06-1 щодо власника неприватизованих квартир та нежитлових приміщень. Інших документів щодо наявної заборгованості по внескам на управління багатоквартирним будинком по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.03.2021 по 31.08.2024 та докази їх надсилання на адресу Запорізької міської ради відсутні. З матеріалів справи не вбачається направлення рахунків, претензій, тощо до Запорізької міської ради щодо наявності заборгованості по внесках на управління багатоквартирним будинком. Таким чином, до моменту подання позову строк виконання Відповідачем обов`язку зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком не настав, оскільки матеріали справи не містять доказів його обізнаності з розміром та порядком сплати відповідних внесків по кв. АДРЕСА_1.
З огляду на викладене, Скаржник вважає, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність свого порушеного права з боку Відповідача станом на момент звернення до суду з даним позовом, яке б підлягало захисту, тому позовні вимоги ОСББ "Вороніна, 29" не підлягають задоволенню повністю з огляду на недоведеність факту існування у Відповідача заборгованості перед Позивачем.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач зазначає, що згідно із Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29", частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Отже, відповідальність за сплату відповідних внесків несе виключно власник нерухомого майна в багатоквартирному будинку.
За доводами Позивача, згідно з положеннями ст. 360, 382 Цивільного кодексу України, ст. 2, 15, 17, 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 2, частини 1 -3 статті 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
Позивач зауважує, що відповідно до листа Департаменту з управління ЖКГ Запорізької міської ради № 696/01-39/01 від 31.07.2024, квартира АДРЕСА_3 , в реєстрі житлового фонду комунальної власності обліковується як неприватизована та перебуває у власності Запорізької міської ради. Тобто, належним Відповідачем по вказаній справі є саме Запорізька міська рада, а не КП "Запоріжремсервіс". За вказаних обставин, зважаючи на наведені вище норми закону, рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29", у тому числі, про визначення розміру внесків на утримання та управління багатоквартирним будинком, є обов`язковими для Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, яка є власником квартири № АДРЕСА_1, і в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна та зобов`язане виконувати прийняті відповідно до статуту рішення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Стосовно доводів скарги про те, що у даному випадку обов`язок зі сплати внесків на утримання будинку належить користувачу квартири № НОМЕР_1 , Позивач зазначив, що ч.4 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що зобов`язання зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень та посилається при цьому на висновки Верховного Суду у справі № 906/884/19. На думку Позивача, з урахуванням висновків у вказаній справі, які є релевантними до обставин справи, що розглядається та приписів статті 511 Цивільного кодексу України, прийняті відповідно до статуту рішення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вороніна 29» є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень в такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна.
Також у відзиві йдеться про те, що сам факт не оплати Відповідачем послуг, пов`язаних з утриманням належного йому майна - квартир у будинку, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а обов`язок Відповідача з утримання належного йому майна виник незалежно від обставин звернення до нього Позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору.
З огляду на викладене Позивач зазначає, що зважаючи на вказані приписи Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, у тому числі про визначення розміру внесків на управління багатоквартирним будинком та визначення розміру цільових внесків, є обов`язковими для Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, яка, у свою чергу, є власником квартири № АДРЕСА_1 і в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного їй майна.
Одночасно Позивач у відзиві просить Стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.05.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/2750/24. 
Матеріали справи №908/2750/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч.ч. 1, 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження у даній справі для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
01.07.2025 від Відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.
У клопотанні йдеться про те, що після того як Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.03.2025 по даній справі, до Запорізької міської ради 24.06.2025 звернулась ОСОБА_1 (яка є наймачем квартири АДРЕСА_3 та зареєстрована в ній) про те, що заборгованість по внескам на управління багатоквартирним будинком по вищевказаній квартирі за період з 01.03.2021 по 01.06.2025 погашена нею в повному обсязі (копія заяви ОСОБА_1 , копія витягу з реєстру територіальної громади від 24.06.2025 №2025/008349201 про реєстрацію її місця проживання, копія паспорту ОСОБА_2 (її батька, який є другим наймачем вищезазначеної квартири з зазначенням місця реєстрації), копії квитанції на сплату заборгованості додаються). Тобто, станом на 01.06.2025 заборгованість по внескам на управління багатоквартирним будинком по кв. НОМЕР_1 на АДРЕСА_4 за спірний період перед ОСББ «Вороніна 29» відсутня.
Відповідач зауважує, що погашення наймачем заборгованості зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком у повному обсязі ще раз підтверджує те, що обов`язок зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм квартир комунальної власності несуть наймачі таких квартир, тобто особи які проживають та зареєстровані в ній. При цьому надаючи відповідні докази, а саме звернення наймача кв. АДРЕСА_3 та документи, що підтверджують сплату нею заборгованості по внескам на управління багатоквартирним будинком мають виняткове значення при розгляді даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Таким чином Відповідач просить долучити Виписку з ЄДР (дата формування 24.06.2025), а також копії : заяви ОСОБА_1 від 24.06.2025, витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та паспорту ОСОБА_2 та доказів оплати заборгованості.
Позивач надав заперечення на клопотання Відповідача щодо долучення доказів, в якому просить у його задоволенні відмовити, пославшись на те, що в апеляційній скарзі Відповідач не надав обґрунтувань неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції. Водночас рішення суду першої інстанції у цій справі винесено 20.04.2025 року, а ці докази були направлені вже після винесення цього рішення. За доводами Позивача, Відповідачем не надано доказів неможливості подати додаткові докази до суду першої інстанції, а також доказів, що таке неподання обумовлено причинами, які об`єктивно не залежали від заявника.

7. Встановлені судом обставини справи
У багатоквартирному будинку АДРЕСА_4 створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29".
16.09.2020 проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29", якому присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 43821165.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.09.2020 внесено запис щодо державної реєстрації юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вороніна 29", з місцезнаходженням: 69120, АДРЕСА_1.
25.11.2020 відбулися Загальні збори ОСББ "Вороніна 29", за результатами голосування щодо порядку денного яких прийнято рішення з четвертого питання такого змісту: "Затвердити розмір внесків ОСББ "Вороніна 29" на управління будинком та прибудинковою територією за 1 кв.м. у сумі 6,06 грн. з житлових та нежитлових приміщень".
У багатоквартирному будинку № АДРЕСА_1 знаходиться квартира № НОМЕР_1, загальною площею 69,96 кв.м., яка на праві власності належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується листом Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради № 696/01-39/01 від 31.07.2024. 
Відповідач доказів на спростування наведеного суду не надав. 
Також за інформацією Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради (лист від 19.11.2024 № 06.4-02/02/2178) квартира № АДРЕСА_1, є неприватизованою, проте в ній зареєстровано та проживає 2 особи. 
За доводами Позивача, на час створення ОСББ "Вороніна 29" власником квартири за вказаною вище адресою була та залишається територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі з вимогами про стягнення з Запорізької міської ради 17806,32 грн. заборгованості по внескам на управління багатоквартирним будинком за період з 01.03.2021 по 31.08.2024, а також 497,55 грн. інфляційних втрат та 137,99 грн. 3 % річних.
За результатами розгляду позову місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення, яке обґрунтовано тим, що прийняті відповідно до Статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна. З урахуванням наведеного суд вважав, що обов`язок зі сплати внесків за управління та утримання спільного майна будинку і його прибудинкової території покладено саме на власника квартири № АДРЕСА_1, яким є Запорізька міська рада. Між тим, враховуючи обставини справи та наявні у ній докази суд частково задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2021 по 31.08.2024 у сумі 16958,40грн. Також, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення річних та інфляційних втрат, суд послався на те, що оскільки обов`язок щодо сплати внесків за управління спільного майна будинку і його прибудинкової території у Запорізької міської ради виник з пред`явленням даного позову, відсутні підстави для нарахування Позивачем інфляційних втрат та річних.
Крім того, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд виснував, що 3000,00 грн. становлять співмірні і розумні витрати Позивача на професійну правничу допомогу у даній справі та підлягають стягненню з Відповідача.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Щодо додаткових доказів Скаржника, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання до суду першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому у розумінні положень вказаної статті апеляційний суд не наділений правом надавати оцінку доводам апеляційної скарги, які не заявлялися до суду першої інстанції, не розглядалися і не могли бути розглянуті цим судом.
Скаржник не навів належних доводів щодо обґрунтування неможливості подання відповідних доказів до суду першої інстанції раніше з причин, що об`єктивно не залежали від нього. З матеріалів справи вбачається, що міська рада не зазначала у суді першої інстанції про намір подати відповідні докази, а також те, що ці докази не може бути подані з об`єктивних причин у відповідності до ч. 4 ст. 80 ГПК України у строки, встановлені нормами ГПК України чи судом.
Крім того апеляційний суд зауважує, що додаткові докази не були подані Скаржником з апеляційною скаргою (30.04.2025), а клопотання про їх долучення надійшло на адресу апеляційного суду лише 01.07.2025.
Враховуючи викладене, суд не бере до уваги надані Відповідачем додаткові докази.
Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що хоча вказані вище обставини та надані Відповідачем докази не можуть бути прийняті та враховані під час апеляційного перегляду справи, проте Відповідач не позбавлений права подати відповідні відомості виконавцю під час виконання рішення, або застосувати процесуальні інструменти, обумовлені ст.328 ГПК України.
Оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення суду у частині задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача 16958,40грн, то відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.
Загальні положення щодо обов`язку співвласника утримувати спільне майно багатоквартирного будинку містяться в положеннях Законів України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 № 417-VIII та "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2021 № 2866-ІІІ .
Статтею 1 Закону України № 417-VIII "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" передбачено, що співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
Згідно зі ст.4 Закону України 2866-ІІІ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
За приписами ч. 1 ст. 85 Цивільного кодексу України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.
Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (ч.1 ст. 98, ч.1 ст. 99 ЦК України).
Таким чином, чинне законодавство України визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, а також управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.
За умовами ч. 2 ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати.
Частиною 2 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. 
За змістом частин першої-третьої ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ.
Таким чином, прийняті відповідно до Статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 ЦК України та частини 2 статті 7 Закону № 417-VIII.
У даному випадку, згідно з Статутом ОСББ "Вороніна 29":
- пункт 1 розділу II - метою створення об`єднання є, зокрема, забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків; належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом;
- пункт 3 розділу II - завданням та предметом діяльності об`єднання є, зокрема, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання;
- частина 1 пункту 1 розділу IV - джерелами фінансування є кошти об`єднання, які складаються, зокрема, з внесків і платежів співвласників; коштів та майна, що надходять для забезпечення потреб основної діяльності об`єднання;
- частина 1 пункту 2 розділу IV - сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників;
- частина 3 пункту 2 розділу IV - порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту;
- пункт 2 розділу V - співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їхніх повноважень; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені Статутом об`єднання обов`язки перед об`єднанням.
Як зазначено вище, 25.11.2020 відбулися Загальні збори ОСББ "Вороніна 29", за результатами голосування щодо порядку денного у тому числі прийнято рішення про затвердження розміру внесків ОСББ "Вороніна 29" на управління будинком та прибудинковою територією за 1 кв.м. у сумі 6,06 грн. з житлових та нежитлових приміщень.
При цьому згідно листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством №691/01-39/01 від 31.07.2024 (т.1 а.с.15), відповідно до реєстру житлового фонду комунальної власності м.Запоріжжя та за інформацією КП"Запоріжремсервіс", у житловому будинку по АДРЕСА_4 є неприватизовані квартири власником яких є територіальна громада м.Запоріжжя , серед яких є спірна квартира - №283.
Таким чином, рішення загальних зборів ОСББ "Вороніна 29", у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, є обов`язковими для Запорізької міської ради, як власника неприватизованої квартири № АДРЕСА_1, який в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна та зобов`язаний виконувати прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ. При цьому у разі відмови співвласника сплачувати встановлені внески і платежі об`єднання має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону, частина 1 статті 17 № 2866-III).
Колегія суддів враховує, що ч.4 ст.12 Закону № 417-VIII передбачено, що зобов`язання зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у постанові від 02.09.2020 у справі №906/884/19 Верховний суд зробив висновок, що визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
Верховний Суд вважав обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що, з урахуванням приписів ст. 511 ЦКУ, прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень у такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна. 
Отже, з урахуванням вищевикладеного обов`язок щодо сплати внесків за управління та утримання спільного майна будинку і його прибудинкової території покладено саме на власника квартири № АДРЕСА_1, яким у даному випадку є Запорізька міська рада.
Доводи скаржника про зворотне є безпідставними . 
При цьому апеляційний господарський суд критично ставиться до тверджень міської ради про те, що висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №906/884/19 не є релевантними даній справі, оскільки у вказаній постанові врегульовано аналогічні правовідносини.
Таким чином, з огляду на положення наведених вище норм та фактичні обставини справи, враховуючи актуальну практику Верховного Суду, а також відсутність підтвердження сплати Відповідачем боргу за обслуговування / утримання багатоповерхового будинку на момент розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з Відповідача 16958,40грн такої заборгованості.
Доводи Скаржника, що у квартирі № АДРЕСА_1, зареєстровано та проживає 2 особи, які є її наймачами та повинні вносити, у тому числі, плату на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, не спростовують законності вимог Позивача.
Так, Верховний Суд у вказаній вище постанові у справі №906/884/19 зазначив, що виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (стаття 11 ЦК України), відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та ОСББ, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку. 
Отже, у даному випадку особи, які проживають у квартирі № АДРЕСА_1, як наймачі житлового приміщення, зобов`язані сплачувати внески на утримання орендованого ним нерухомого майна тільки за умови, якщо такий обов`язок встановлений відповідним правочином (договором), доказів наявності якого Відповідачем не надано.
З урахуванням викладеного, прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ "Вороніна 29" є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень у такому будинку, у тому числі для наймачів/орендарів нерухомого майна. 
Стосовно посилань апелянта на неврахування судом при ухваленні рішення висновків Верховного Суду у справах про стягнення внесків на утримання будинку з особи, у господарському віданні якої перебувають квартири, зокрема у справі № 910/1395/19 слід зазначити, що обставини у вказаній справі, є відмінними від обставин справи № 908/2750/24. Адже у справі № 910/1395/19 між ОСББ та особою, якій на праві повного господарського відання належать квартири у багатоквартирному будинку, було укладено відповідний договір (договір відносин власника житлових і нежитлових приміщень та управителя № 11-0/2015 від 01.09.2015), у якому сторони узгодили, що саме особа, якій на праві повного господарського відання належать квартири у багатоквартирному будинку відшкодовує витрати на утримання житлового комплексу пропорційно площі власних приміщень відносно площі всіх житлових та нежитлових приміщень житлового комплексу, право власності на які зареєстровано. У справі, що розглядається договори з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку не укладались, отже, обов`язок зі сплати внесків на управління будинком повинен виконуватись власником квартир, яким у даному випадку є Запорізька міська рада.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідно до наявних матеріалів справи Позивач не повідомляв Запорізьку міську раду про встановлений порядок оплати внесків на управління багатоквартирним будинком в ОСББ "Вороніна 29", не направляв рахунків та претензій колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.
Виходячи із вищевказаних норм, відповідні внески і платежі співвласники платять на підставі рішення загальних зборів об`єднання та/або статуту ОСББ .
При цьому суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, врахував, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів затвердження загальними зборами порядку сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, які б встановлювали строк для оплати вказаних внесків, Статут Позивача також не містить відповідних положень для врегулювання порядку та строків їх сплати, а також врахував відсутність рахунків, які б виставлялися Відповідачу для оплати внесків та докази їх надсилання на адресу міської ради. З огляду на викладене суд першої інстанції виснував про виникнення обов`язку зі сплати внесків за управління та утримання спільного майна будинку і його прибудинкової території у Запорізької міської ради з моменту пред`явленням позову.
З огляду на встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізької міської ради - залишити без задоволення.
Рішення на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.03.2025 у справі №908/2750/24 - залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В.Чус

Суддя М.О. Дармін