КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року справа №320/49101/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення в частині та наказу,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі – відповідач 1, КДКП), Офісу Генерального прокурора (далі – відповідач 2), в якому просить: 
визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19 червня 2024 року № 77 дп-24 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарне стягнення у виді догани на прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 ;
визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ Генерального прокурора № 32-дц від 05.07.2024 про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення КДКП ґрунтується на припущеннях та є виключно суб`єктивною думкою окремих осіб - членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, не відповідає фактичним обставинам та жодним чином не свідчить про одноразове грубе порушення правил прокурорської етики позивачем, оскільки не ґрунтується на будь-яких належних доказах.
Також позивач наголосив, що перевірка розгляду скарги та прийняття оскаржуваного рішення розглянуті та винесені з порушенням строку, що є незаконним та безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення КДКП, а також скасування похідного наказу про застосування дисциплінарного стягнення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Представник Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку підтверджено відомостями, які містяться у дисциплінарній скарзі виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 та зібраними у ході проведеної перевірки матеріалами. Відповідач 1 вважає обґрунтованим висновок про порушення позивачем вимог статей 11, 16, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів та про наявність в його діях ознак дисциплінарного проступку, відповідальність за який передбачено пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. Крім того, доводи позивача щодо порушення строків проведення перевірки та складення висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора, на думку відповідача 1, є необґрунтованими та безпідставними.
Представником Офісу Генерального прокурора подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19.06.2024 № 77 дп-24 та наказ Генерального прокурора від 05.07.2024 № 32-дц є законними і обґрунтованими, прийнятими у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Відповідач 2 пояснив, що Генеральний прокурор не здійснює дослідження оцінювання обставин, які слугували підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення, а в межах своєї компетенції лише видає наказ на підставі рішення дисциплінарного органу.
Представником відповідача 2 подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 задоволено заяву Офісу Генерального прокурора про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
За результатами проведення підготовчих дій, 01.10.2025 судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.
Сторони прибули у судове засідання.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідачів проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволенні позову.
Суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з листопада 2020 року, з 15 вересня 2022 року - на посаді прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора.
До КДКП 11 січня 2024 року надійшла дисциплінарна скарга виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про вчинення дисциплінарного проступку прокурорами, у тому числі, ОСОБА_1 , передбаченого пунктом 6 частини першою статті 43 Закону України «Про прокуратуру». 
Підставою звернення з дисциплінарною скаргою стали оприлюднений інтернет-виданням «Українська правда» 04 грудня 2023 року за посиланням https//www.pravda.com.ua/articles/2023/12/4/7431642/ відеоматеріал «На «дні» прокуратури. Як столичні прокурори відзначали професійне свято», у якому продемонстровано як 01 грудня 2023 року (професійне свято - День працівників прокуратури) у місті Києві працівники прокуратури та відвідувачі заходили і виходили з приміщення центральної будівлі Офісу Генерального прокурора по вул. Різницька, 13/15 з подарунками, пакетами, схожими на подарункові пакети, іншими пакетами та квітами. З даного приводу наказом Генерального прокурора від 05.12.2023 призначено службове розслідування щодо можливого недотримання окремими прокурорами вимог, заборон та обмежень, встановлених Законами України «Про прокуратуру» та «Про запобігання корупції». За результатами службового розслідування комісією Офісу Генерального прокурора складено висновок від 05.01.2024, у якому Комісія дійшла висновку, що інформація про можливе недотримання прокурорами вимог, заборон і обмежень, встановлених Законом України «Про запобігання корупції» не знайшла свого об`єктивного підтвердження, водночас виявлено порушення правил прокурорської етики в діях окремих прокурорів Офісу Генерального прокурора.
Автоматизованою системою дисциплінарну скаргу розподілено члену Комісії ОСОБА_3 , яким 16 січня 2024 року прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-33дс-8дп-24 стосовно прокурорів, у тому числі, ОСОБА_1 .
За результатами поведеної у дисциплінарному провадженні перевірки 31 травня 2024 року членом Комісії складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_4 та про відсутність дисциплінарного проступку в діях прокурорів, у тому числі, ОСОБА_1 
19 червня 2024 року КДКП прийнято рішення №77дп-24, яким вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді догани, окрім інших, на прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 .
На підставі рішення КДКП від 19 червня 2024 року №77дп-24 наказом Генерального прокурора від 05 липня 2024 року №32-дц, за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани (пункт 6 частини першою статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).
Вважаючи, що у відповідачів не було правових підстав для притягнення позивача до відповідальності, останній звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.
Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. 
Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження – це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Згідно з частинами 3, 4, 6, 9, 10, 11 статті 46 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що за відсутності підстав, передбачених частиною другою цієї статті, член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.
Після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки.
Під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе.
Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць.
Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.
Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.
Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 47 Закону України «Про прокуратуру» розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання. 
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб. 
Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.
Частинами 1, 3 та 4 статті 48 Закону України «Про прокуратуру» установлено, що відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.
Згідно частини 1 статті 49 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.
З системного аналізу викладених правових норм вбачається, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах прокуратури, неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них службові обов`язки, а також діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, додержуватися правил прокурорської етики. Водночас, за кожним фактом неналежного виконання прокурором покладених на нього обов`язків має бути проведено службове розслідування, за результатами якого складається відповідний висновок. У такому висновку, повинні бути чітко встановлені всі обставини дисциплінарного проступку, вина особи, обставини, що пом`якшують та обтяжують такий проступок, наслідки, до яких він призвів. 
Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів (із змінами, затвердженими всеукраїнською конференцією прокурорів від 21.12.2018, від 28.08.2021), відповідно до Преамбули якого Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів визначає основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.
Статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів визначено, що професійна діяльність прокурора ґрунтується на принципах доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості.
Відповідно до статті 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність.
Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.
У разі поширення неправдивих відомостей, які принижують його честь, гідність і ділову репутацію, за необхідності вживає заходів до спростування такої інформації, у тому числі в судовому порядку. Сприяти йому в цьому повинні керівники відповідних прокуратур.
Рішенням Ради прокурорів України від 23 листопада 2022 року № 36 затверджено Коментар Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів. Даний Коментар Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів розроблений згідно з наказом Генерального прокурора від 12.09.2022 № 180 у взаємодії з Офісом Генерального прокурора, обласними прокуратурами та за підтримки відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, Тренінгового центру прокурорів України. Коментар містить роз`яснення положень Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, ситуативні (ілюстративні) приклади, з урахуванням результатів його практичного застосування, діяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та судової практики.
Звертаючись до Коментаря статті 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, суд зауважує, що формування довіри до прокуратури - одне з основних завдань професійної етики прокурора. Реалізація такого завдання можлива лише за умови спільної та постійної роботи прокурорів над авторитетом інституту прокуратури у суспільстві, що досягається їх кропіткою та відповідальною працею, доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю прокурорів та сумлінним виконанням ними службових обов`язків.
Берегти свою гідність, зокрема професійну, на практиці означає відповідність індивіда вимогам моралі, професійної етики, а також певний рівень моральної культури оточуючих людей, що дозволяє бачити в іншому подібного собі.
Професійна честь потребує від прокурора підтримувати репутацію своєї професії (ділової репутації), захищати інтереси професійної спільноти, до якої він належить.
З наведеного слідує, що вчинення прокурором грубого порушення вимог статей 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів полягає у вчиненні дій, які не узгоджуються з усталеними вимогами до професійної компетентності, честі і гідності.
Статтею 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів установлено, що при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність.
Прокурор повинен використовувати ввірене йому службове майно бережливо та лише за призначенням.
У Коментарі до вказаної статті Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів зауважено, що доброчесність, зразковість поведінки та дисциплінованість є основоположними нормами поведінки прокурорів. Уявлення про останніх формується у більшості громадян крізь призму цих категорій.
Загальне визначення доброчесності зустрічається в Рекомендаціях Ради Організації економічного співробітництва та розвитку (OECD), яка трактує публічну доброчесність як послідовне дотримання та прихильність загальновизнаним етичним цінностям, принципам та нормам з метою відстоювання та забезпечення пріоритету суспільних інтересів над приватними в публічному секторі. Як високу моральну чесноту, чесність визначає доброчесність Великий тлумачний словник сучасної української мови, одночасно характеризуючи доброчесного як такого, що живе чесно, дотримується всіх правил моралі. Вищезазначене свідчить, що доброчесність не правова, а моральноетична, багатогранна категорія, яку навряд чи справедливо обмежувати певним набором елементів. Разом із цим важливо, щоб саме вони були чітко визначені законодавством та мали єдине загальне розуміння.
У цілому етичні норми поширюються на службову сферу, на приватне життя прокурора, включають у себе як правила професійної діяльності в усіх аспектах, так і вимоги спеціального й загального законодавства і моральні засади суспільного життя. Зазначені норми формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії. Таким чином, при виконанні службових обов`язків прокурорам важливо дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури, а порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими. 
Під непристойним розуміється все, що виходить за межі загальноприйнятих моральних норм, а отже, непристойною поведінкою є сукупність вчинків, спосіб життя, що виходять за межі загальноприйнятих морально-етичних норм.
Згідно зі статтею 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.
Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.
Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.
У Коментарі до вказаної статті Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів роз`яснено, що наявність статусу прокурора покладає на особу посилену відповідальність, оскільки така особа є публічною, наділена владою та в очах суспільства представляє інституцію в цілому, а тому недопущення поведінки, що може зашкодити репутації, є однією із головних складових етичності прокурора.
Цей обов`язок випливає зі змісту:
- ст. 68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей;
- ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», за якими прокурор зобов`язаний виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень, діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та додержуватися правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури;
- ст. 41 Закону України «Про запобігання корупції», за якою особи, на яких поширюється дія цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.
Крім того, положення Рекомендацій Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи (п. 24), передбачають, що при виконанні своїх обов`язків прокурори, зокрема, повинні: 
- справедливо, неупереджено й об`єктивно виконувати свої функції;
- поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; 
- намагатися гарантувати якнайшвидшу дієвість системи кримінального судочинства. 
Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та виклад основних обов`язків та прав прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23.04.1999, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, згідно з правилами та етикою їх професії, в будь-який час дотримуватися найбільш високих норм чесності.
Як вбачається з матеріалів дисциплінарного провадження, під час службового розслідування Комісією вивчено відеосюжет Публікації, відеозаписи зовнішніх та внутрішніх камер спостереження у фойє Офісу Генерального прокурора, інформацію з системи реєстрації входу-виходу працівників та відвідувачів, відібрано пояснення причетних прокурорів.
За висновком члена Комісії встановлено, що 01 грудня 2023 року о 06:02 до Офісу Генерального прокурора зайшли працівники Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Радецький О.І. та ОСОБА_5 з паперовими пакетами, схожими на подарункові пакети, та великою коробкою з написом «Jameson», де відповідно до камер фойє, їх зустрів прокурор ОСОБА_1 та оформив перепустку на бланку, підписаному заступником начальника відділу ОСОБА_6 .
Службовим розслідуванням дії ОСОБА_1 та інших прокурорів у цьому дисциплінарному провадженні, які полягали в отриманні 01 грудня 2023 року в День працівників органів прокуратури України від сторонніх осіб речей, які мають ознаки подарунків, переміщення таких речей як у приміщення так і з приміщення Офісу Генерального прокурора, у забезпеченні доступу до службового приміщення сторонніх осіб з такими речами, визнано такими, що обґрунтовано створили в суспільстві негативне уявлення про наявність корупційної складової в діяльності органів прокуратури, що завдало значної істотної шкоди авторитету прокуратури та викликало негативний суспільний резонанс.
Таким чином, відповідачем 1 зазначено, що такі дії прокурора ОСОБА_1 свідчать про одноразове грубе порушення ним вимог статей 11, 16, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів та в його діях вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, відповідальність за який передбачено пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
Як зазначив відповідач 1, КДКП комплексно дослідила матеріали дисциплінарного провадження, надала оцінку встановленим у ньому обставинам та зазначила що ОСОБА_1 має статус прокурора і за загальними правилами, викладеними у статті 19 Закону України «Про прокуратуру» на нього покладено обов`язки неухильного дотримання Присяги прокурора.
В свою чергу, позивач пояснив, що 01.12.2023 перебував на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Різницька 13/15, в своєму робочому кабінеті. Приблизно о 10.00 год йому зателефонував оперативний співробітник Служби безпеки України ОСОБА_7 та повідомив, що очікує біля входу у приміщення Офісу Генерального прокурора. Позивач пояснив, що ОСОБА_7 знає більше 10 років, їх пов`язують тільки дружні відносини, дана особа не перебуває в його підпорядкуванні та жодної діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування немає. В цей день він приїхав привітати його сім`ю з наступаючими новорічними святами та позивач повідомив, що було у пакеті, переданому йому ОСОБА_7 .
Надалі, щодо пропуску до будівлі Офісу Генерального прокурора працівників Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Радецького О.І., ОСОБА_5 та ОСОБА_8 позивач повідомив, що дані особи супроводжують кримінальні провадження, в яких він є старшим прокурором групи прокурорів. Позивач стверджував, що він зустрів вказаних осіб, переговорив з ними в холі приміщення та направились до ліфта. Після чого, з ліфта позивач направився до свого робочого кабінету, який знаходиться на третьому поверсі, а вказані особи направились далі. 
Також, позивач зазначив, що дані особи систематично відвідують Офіс Генерального прокурора в силу своїх службових повноважень, та за один раз відвідують по декілька нарад з різними прокурорами. 
Жодних подарунків від оперативних співробітників ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 позивач не отримував, про що, як стверджує останній, можна пересвідчитись згідно з відеозаписами з камер, розміщених у фойє Офісу Генерального прокурора.
Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що обставини, які викладені у скарзі, що була предметом розгляду КДКП не містять відомостей про наявність у його поведінці ознак дисциплінарного проступку, не свідчать про одноразове грубе порушення правил прокурорської етики та звернув увагу на те, що такі його дії не викликали і не могли викликати жодного негативного суспільного резонансу, оскільки у відеосюжеті інтернет-видання «Українська правда» він не фігурує.
На пропозицію члена КДКП, що проводив перевірку дисциплінарної скарги, оперативними співробітниками Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , а також співробітником Служби безпеки України ОСОБА_7 надано письмові пояснення, у яких підтверджено пояснення ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що рішення КДКП про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності беззаперечно повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття, зокрема, КДКП не приймає рішень на підставі припущень, неперевіреної, недостовірної інформації.
Дисциплінарний проступок - це винне, протиправне діяння (бездіяльність), яке зазіхає на трудову дисципліну у відповідному організованому колективі (підприємство, установа) шляхом невиконання чи неналежного виконання своїх трудових обов`язків, за яке передбачене застосування дисциплінарних санкцій, що визначені у чинному законодавстві.
Водночас, КДКП у дисциплінарному провадженні не встановлено конкретних фактів, які безсумнівно свідчать про вчинення позивачем дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики.
Як підтверджено самим відповідачем 1, КДКП не приймає рішення на підставі припущень, неперевіреної чи недостовірної інформації, а відтак, Комісією не встановлено фактів отримання прокурором ОСОБА_1 подарунків, як і не встановлено достеменно вміст отриманих ним пакетів.
Водночас, у поведінці та діях прокурора ОСОБА_1 КДКП встановила недодержання правил прокурорської етики.
Комісія в спірному рішенні зазначила, що не встановлено факту отримання позивачем та іншими прокурорами подарунків, проте всеодно вважає, що прокурори проявили нещирість і, намагаючись уникнути відповідальності, свою вину у поясненнях не визнали.
Разом з тим, у матеріалах службового розслідування відсутні докази перевірки Комісією доводів прокурора ОСОБА_1 , викладених у своїх поясненнях, та надання їм належної оцінки. 
Комісією не надано належної оцінки діям прокурора ОСОБА_1 під час розмови з співробітниками ДСР Національної поліції України, не спростовано твердження позивача про те, що вказана розмова була робоча та не доведено причинно-наслідкового зв`язку між вказаними діями та наслідками, які настали.
Суд зазначає, що єдиною нормою, яка безпосередньо відсилає до правил Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, є положення пункту 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру». Це систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Разом з тим недотримання правил прокурорської етики може стати підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за правопорушення з іншим юридичним складом, зокрема, за:
- вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (п. 5 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру»);
- втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення (п. 8 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру»);
- публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості (п. 9 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру»).
Крім того, у розділі II Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів викладено основні вимоги до професійної поведінки прокурора і вони майже відтворюють зміст загальних обов`язків прокурора, наведених у статті 19 Закону України «Про прокуратуру», спеціальних актах законодавства у сфері запобігання корупції та іншого законодавства. Така подібність випливає із засад діяльності прокуратури (ст. 3 Закону) та основних принципів професійної етики прокурорів (ст. 4 Кодексу).
Це означає, що в основу будь-якої процесуальної діяльності прокурора, поведінки на службі та за її межами закладено морально-етичні норми. Їх недотримання може одночасно порушувати як вимоги законів, так і Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
Для належної кваліфікації правопорушень слід виходити з того, що стосовно до Кодексу закони мають вищу юридичну силу, а отже, діяння перевіряється у першу чергу на предмет відповідності нормативному акту саме цього рівня.
Суд враховує, що положення пункту 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» щодо інших її пунктів є загальним і бланкетним за змістом.
Таким чином, притягнути прокурора лише за порушення правил прокурорської етики можливо у разі, коли діяння не охоплюється складом спеціальної норми. Разом з тим таке порушення та порушення, передбачене спеціальною нормою, можуть кваліфікуватися за сукупністю, тобто за різними пунктами частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру».
Суд зауважує, що поширення публікації «На «дні» прокуратури. Як столичні прокурори відзначали професійне свято» дійсно викликало негативний суспільний резонанс.
Поряд з цим, зазначені обставини не звільняють відповідачів від обов`язку кваліфікувати діяння в розрізі надання правової оцінки діям кожного прокурора, який був встановлений на відео, окремо.
У даному випадку, комплексно досліджені КДКП обставини подій, що відбувалися 1 грудня 2023 року, у тому числі щодо позивача, не можуть бути достатньо обґрунтованими для висновку про наявність у його діях ознак дисциплінарного проступку саме за грубе порушення статей 11, 16 та 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
Таке спірне рішення відповідача 1 не відповідає положення частини другої статті 2 КАС України та не є обґрунтованим, добросовісним та розсудливим.
Суд при вирішенні справи керувався принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у статті 3 Конституції України.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Суд також приймає до уваги п.4.1 рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, в якому вказано, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбаченої пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, а наведені ним доводи не спростовано відповідачами в ході розгляду справи та не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваних рішень.
За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
На підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81-Б, код ЄДРПОУ 41356563), Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) про визнання протиправними та скасування рішення в частині та наказу, - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19 червня 2024 року № 77 дп-24 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарне стягнення у виді догани на прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 .
3. Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 05 липня 2024 року № 32-дц про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у виді догани (пункт 6 частини першою статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81-Б, код ЄДРПОУ 41356563).
5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.