П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16255/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова Оксана Гнатівна 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
11 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся із позовом до Волинської митниці, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001107 від 24.04.2025 винесені Волинською митницею.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем, з метою імпорту товару на територію України подано до Житомирської митниці декларації для митного оформлення імпорту обладнання та комплектуючих. На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору, разом з митною декларацією, декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Однак, митним органом протиправно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 на підставі інформації, наявної в митному органі. 

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 від 24.04.2025 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001107 від 24.04.2025.
Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 9 113 (дев`ять тисяч сто тринадцять) грн. 39 коп.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що 12.02.2025 між ОСОБА_2 (Нічеччина) (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) (покупець) укладено контракт №2025/007, згідно якого предметом є визначений товар із найменуванням, зазначеним у специфікації. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення покупця. Кожне замовлення укладається у формі специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту. У кожній специфікації сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.
Валютою розрахунків - євро. Загальна вартість товару, що буде поставлятись по цьому контракту, становить суму всіх специфікацій до даного договору.
Оплата товару повинна бути здійснена на умовах попередньої оплати. Умови оплати узгоджуються в специфікації на кожну окрему поставку.
Відповідно до специфікації від 11.04.2025 за №4 до контракту №2025/007 від 12.02.2025 встановлено, що сторони погодили поставку товару: б/в трактор John Deere 8370R; серійний номер - 1RW8370RHJS131967; рік виробництва - 2018; кількість - 1; загальна вага - 17000 кг; ціна за одиницю, EUR - 120 000,00; загальна вартість, EUR - 120 000,00. Умови поставки - FCA 06193 Wettin-Lobejun. Ціни включають вартість навантаження та всі митні формальності необхідні для вивозу товару. Умови оплати - попередня оплата. Термін поставки товару в Україну - 50 днів з моменту попередньої оплати.
З метою декларування вказаного товару позивач подав до Волинської митниці митну декларацію №25UA205140025688U4 від 24.04.2025
Разом з вказаною митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, позивачем було надано:
- рахунок-фактура (інвойс) №VR00218575 від 23.04.2025;
- автотранспортна накладна б.н від 16.04.2025;
- декларація про походження товару VR00218575 від 23.04.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиторських послуг TR2500068 від 21.04.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №24042025-2 від 24.04.2025;
- зовнішньоекономічний контракт №2025/007 від 12.02.2025;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №4 від 11.04.2025;
- заявка на перевезення №67 від 15.04.2025;
- контракт №2024/032 про надання транспортно-експедиторських послуг з організації перевезень вантажів у міжнародному сполученні від 27.03.2024;
- копія митної декларації країни відправлення №25DE736258074129B3 від 17.04.2025;
- митна декларація, за якою було відмовлено у виписку товарів №25UA205140025688U4 від 24.04.2025.
Однак, 24.04.2025 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивач, не погоджуючись із такими рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернулася до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню. Матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено належних та достатніх аргументів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).
За таких обставин суд критично оцінив позицію відповідача щодо наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що позиція суду першої інстанції є хибною, оскільки під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару. Встановивши розбіжності у документах, які декларантом подавалися разом з МД для митного оформлення та контролю з метою підтвердження заявленої ним митної вартості відповідно до ст.53 МК України, у митного органу було достатньо сумнівів щодо недостовірності заявленої вартості товару за основним методом.
Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України).
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України.
За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі № 803/1212/14.
Як встановлено судом, 12.02.2025 між Dirk Horstmann (Нічеччина) (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) (покупець) укладено контракт №2025/007, згідно якого предметом є визначений товар із найменуванням, зазначеним у специфікації. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення покупця. Кожне замовлення укладається у формі специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту. У кожній специфікації сторони погоджують конкретний перелік товару та інші умови.
Валютою розрахунків - євро. Загальна вартість товару, що буде поставлятись по цьому контракту, становить суму всіх специфікацій до даного договору.
Оплата товару повинна бути здійснена на умовах попередньої оплати. Умови оплати узгоджуються в специфікації на кожну окрему поставку.
Відповідно до специфікації від 11.04.2025 за №4 до контракту №2025/007 від 12.02.2025 встановлено, що сторони погодили поставку товару: б/в трактор John Deere 8370R; серійний номер - 1RW8370RHJS131967; рік виробництва - 2018; кількість - 1; загальна вага - 17000 кг; ціна за одиницю, EUR - 120 000,00; загальна вартість, EUR - 120 000,00. Умови поставки - FCA 06193 Wettin-Lobejun. Ціни включають вартість навантаження та всі митні формальності необхідні для вивозу товару. Умови оплати - попередня оплата. Термін поставки товару в Україну - 50 днів з моменту попередньої оплати.
З метою декларування вказаного товару позивач подав до Волинської митниці митну декларацію №25UA205140025688U4 від 24.04.2025.
Однак, 24.04.2025 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000164/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
В пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів викладені обставини та джерела інформації, якими користувались митні органи для визначення митної вартості товарів.
Так, за змістом оскаржуваного рішення встановлено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:
- відповідно гр. 9 заявки на перевезення від 15.04.2025 за №67 вартість розвантажувально-навантажувальних робіт входить у вартість фрахту, що суперечить інформації, вказаній в довідці про транспортні витрати від 24.04.2025 за №24042025-2 «навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість товару». Інформації щодо сум вищезазначених витрат та суб`єктів надання таких витрат декларантом не надано. Дані витрати відсутні в гр. 21 ДМВ, що свідчить про їх не включення до митної вартості товару;
- відповідно довідки про транспортні витрати від 24.04.2025 за №24042025-2 витрати в сумі 750 євро понесені ОСОБА_1 , проте документів для підтвердження числового розрахунку витрат не подано до митного оформлення. Також відсутня інформація щодо статей понесених витрат, калькуляції витрат та/або чеків чи квитанцій, що підтверджують вартість транспортування від місця завантаження до місця розвантаження товару;
- у копії митної декларації країни відправлення від 17.04.2025 за №25DE73625807412983 не заповнені усі графи (в т.ч. вартісні показники), що може свідчити про недостатності інформації, зазначеної в такій митній декларації;
- відповідно специфікації від 11.04.2025 за №4 умови поставки зазначені «попередня оплата», проте банківських платіжних документів, що стосуються товару не подано до митного оформлення.
- декларантом на вимогу митниці надано: платіжну інструкцію від 15.04.2025 за №687; платіжну інструкцію від 11.04.2025 за №684; копію митної декларації країни відправлення; калькуляцію транспортних витрат від 24.04.2025 за №24042025-2/1; лист від 24.04.2025 за №2404-3 щодо поданих документів. Переліку запитуваних митницею документів не надано. Листом від 24.04.2025 за №2404-04 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
- відповідно калькуляції від 24.04.2025 за №24042025-2/1 зазначені витрати на транспортування, проте чеків/квитанцій або інших документів для підтвердження числового розрахунку понесених витрат не надано. Інформації щодо суб`єктів надання та сум навантажувально-розвантажувальних робіт декларантом не надано.
- відповідно п. 3.1 договору (контракту) від 27.03.2024 за №2024/032 за кожним фактом виконання виконавцем доручення замовника відповідно до умов заявки сторони підписуються двохсторонній акт передачі-приймання наданих послуг, однак Акт не подано до митного оформлення.
- в гр. 99 06 копії митної декларації країни відправлення від 17.04.2025 за №25DE7362580741293 вартість товару зазначена в сумі 120500, що суперечить вартості, вказаній в рахунку-фактурі від 23.04.2025 №VR00218575 - 120000 євро.
З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) - позивачем разом із митною декларацією подано документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості відповідно до переліку, визначеного частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) №VR00218575 від 23.04.2025; автотранспортну накладну від 16.04.2025; декларацію про походження товару №VR00218575 від 23.04.2025; рахунок-фактуру на транспортно-експедиторські послуги №TR2500068 від 21.04.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення №24042025-2 від 24.04.2025; зовнішньоекономічний контракт №2025/007 від 12.02.2025; Специфікацію №4 від 11.04.2025 до зазначеного контракту; заявку на перевезення №67 від 15.04.2025; контракт №2024/032 від 27.03.2024 про надання транспортно-експедиторських послуг; копію митної декларації країни відправлення №25DE736258074129B3 від 17.04.2025; митну декларацію №25UA205140025688U4 від 24.04.2025, за якою було відмовлено у випуску товарів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Договірна ціна поставленої партії товару чітко визначена у Специфікації №4 від 11.04.2025 до контракту №2025/007 від 12.02.2025 та комерційному інвойсі №VR00218575 від 23.04.2025, а також додатково підтверджується поданими платіжними інструкціями. Числові дані, наведені у зазначених документах, піддаються обчисленню та узгоджуються між собою. Разом з тим, як убачається зі змісту рішення про коригування митної вартості, відповідач фактично обґрунтовував свої висновки не недоліками у поданих документах, а порівнянням заявленої митної вартості з відомостями автоматизованої системи митного оформлення щодо інших поставок товару.
Стосовно зауважень митного органу щодо включення вартості навантажувально-розвантажувальних робіт до вартості фрахту, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до Специфікації №4 до контракту №2025/007 сторони погодили, що ціна товару включає, зокрема, вартість навантаження та митні формальності, необхідні для вивезення товару. Під час митного оформлення позивачем подано довідку про транспортні витрати №24042025-2 від 24.04.2025 та калькуляцію транспортних витрат №24042025-2/1 від 24.04.2025.
З наданих пояснень убачається, що навантажувально-розвантажувальні роботи, зазначені у заявці на перевезення №67 від 15.04.2025, стосувалися операцій експедитора у м. Жижин та були здійснені за рахунок останнього, що узгоджується з умовами поставки «FCA» та умовами контракту. Позивач підтвердив відсутність інших витрат, пов`язаних із такими роботами, які підлягали б включенню до митної вартості.
Отже, витрати на навантажувальні роботи були включені до вартості товару, а не до вартості транспортування.
Водночас відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність суперечностей у поданих документах або про недостовірність відомостей щодо вартості перевезення.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.07.2023 у справі №803/718/17, відповідно до якої за відсутності законодавчо визначеного виключного переліку доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими належними доказами, у тому числі довідками, договорами та іншими документами. Положення Митного кодексу України не встановлюють конкретного виду доказів для підтвердження вартості перевезення.
За таких обставин колегія суддів вважає безпідставним коригування митної вартості з мотивів відсутності окремих документів на підтвердження транспортних витрат.
Щодо зауважень відповідача стосовно митної декларації країни відправлення, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України така декларація не належить до основних документів, які підтверджують митну вартість товару, а відповідно до пункту 7 частини третьої цієї статті є додатковим документом, що подається за наявності. При цьому декларант не впливає на її зміст та подає її у вигляді, отриманому від відправника.
Надана декларація має форму електронного документа та містить необхідні ідентифікатори, що дозволяють митному органу перевірити її автентичність у порядку, передбаченому пунктом 5 частини п`ятої статті 54 МК України.
Стосовно посилань відповідача на ненадання банківських платіжних документів, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 22.10.2020 у справі №320/2455/19 та від 13.02.2018 у справі №803/1112/17, відповідно до яких платіжні документи підтверджують факт переказу коштів, але не визначають митну вартість товару, а їх ненадання не може ставити під сумнів достовірність інших документів, що безпосередньо підтверджують складові митної вартості.
Крім того, позивачем додатково подано платіжні інструкції №684 від 11.04.2025 та №687 від 15.04.2025 на загальну суму 120 000 євро, що відповідає вартості товару, визначеній у Специфікації №4 до контракту №2025/007, однак ці обставини митним органом не були належним чином враховані.
Безпідставними є також доводи відповідача щодо відсутності акта приймання-передачі наданих транспортно-експедиторських послуг, оскільки такий документ не містить відомостей, які визначають числові значення митної вартості імпортованого товару, і не впливає на правильність її визначення.
Матеріали справи не містять доказів того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які впливають на визначення митної вартості, або є недостатніми для застосування першого методу її визначення.
Колегія суддів також зазначає, що саме по собі спрацювання ризиків автоматизованої системи управління ризиками не є достатньою підставою для висновку про недостовірність заявленої митної вартості та витребування додаткових документів, оскільки така система спрямована на забезпечення вибірковості митного контролю та не звільняє митний орган від обов`язку діяти відповідно до вимог Митного кодексу України.
Водночас митним органом як підставу для коригування митної вартості за резервним методом використано відомості про іншу митну декларацію, однак без належного порівняння характеристик товарів, умов поставки, обсягів партій та комерційних умов.
Зазначені декларації не можуть вважатися об`єктивним джерелом інформації для коригування митної вартості, оскільки не містять параметрів, необхідних для встановлення ідентичності або подібності товарів. Документи, які б підтверджували проведення такого порівняння, відповідачем не надано.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №814/2659/16, від 21.08.2018 у справі №804/7845/17, від 07.12.2018 у справі №809/4367/15.
Крім того, при застосуванні резервного методу відповідач не навів належного обґрунтування зроблених коригувань щодо обсягу партії, умов поставки та комерційних умов, що суперечить вимогам Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та положенням статті 55 МК України.
Отже, висновок митного органу про можливість визначення митної вартості оцінюваного товару на рівні вартості раніше імпортованих товарів є недоведеним.
Матеріалами справи підтверджено, що під час митного оформлення позивач подав документи, які в сукупності містять усі необхідні відомості для підтвердження числових значень складових митної вартості та не дають підстав для сумніву щодо повноти і правильності її визначення.
Відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності поданих документів, наявності обмежень для застосування першого методу визначення митної вартості, а також підстав для відмови у митному оформленні товару за ціною договору та переходу до другорядних методів її визначення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови у прийнятті митної декларації.
Підсумовуючи наведенеу сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскаржуваних рішень.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.