Справа № 635/423/26 
Провадження № 1-кп/635/785/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_2 , 
розглянувши у порядку спрощеного провадження в сел Покотилівка Харківського району Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026226150000002 від 05 січня 2026 року за обвинуваченням 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка, Харківського району, Харківської області, громадянина України, українець, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працює, раніше судимий вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, –
встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , вчинив умисне кримінальне правопорушення – кримінальний проступок проти здоров`я особи, пов`язаний з домашнім насильством, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно до якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», 28.12.2025 приблизно о 15.30 год. (більш точний час вчинення кримінального проступку не встановлено), знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стану алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю – потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає однією сім`єю за вищевказаною адресою, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою щодо останньої та погрожував їй фізичною розправою, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у формі спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, діючи умисно, схопив її своєю правою та лівою рукою за обидві руки, в області передпліччя та почав трясти. Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись на відстані витягнутої руки обличчям до потерпілої ОСОБА_5 по черзі наніс декілька (точної кількості ударів не встановлено) ударів кулаками правої та лівої руки в область лівого ока, грудей, у ліву та праву руки, голову. Після нанесення вищевказаних ударів потерпіла ОСОБА_5 змогла вибігти з території домоволодіння на вулицю, а ОСОБА_4 побіг за нею, та в подальшому наздогнав, схопив знову її за руки. 
Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_4 , які виразились у нанесенні вищевказаних тілесних ушкоджень, тобто у застосуванні фізичного насильства, потерпілій ОСОБА_5 спричинено синці в ділянці нижньої повіки лівого ока, в ділянці проекції лівої вилиці, в ділянці проекції тіла грудини, по розгинальний поверхні лівого передпліччя, по розгинальній поверхні правого передпліччя, які згідно висновку експерта № 09-25/2025 від 07.01.2025, викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2. «Б», п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 125 КК України, як кримінальне правопорушення – кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України – умисне легке тілесне ушкодження .
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду з клопотанням прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Потерпіла ОСОБА_5 надала письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Цивільний позов потерпілою не заявлений.
Обвинувачений ОСОБА_4 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ? адвоката ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. 
Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам частини третьої статті 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю. 
Обставиною, яка відповідно до статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.
Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає можливе призначення таких видів покарань як штраф, громадські роботи або виправні роботи.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, постійно конфліктує з матір`ю, проявляє фізичну та словесну агресію по відношенню до неї, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, перебуває на обліку у нарколога, не працює, а відтак не має постійного джерела доходу, підлягає покаранню за вчинення кримінального проступку, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про можливість виконання обвинуваченим покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, адже ОСОБА_4 не має постійного місця роботи.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, відповідно до ст. 56 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, пом`якшуючі обставини - щире каяття, обставини які обтяжують покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, наведені вище дані про особу обвинуваченого, те що він раніше судимий, офіційно не працюючий, що унеможливлює призначення йому покарання у виді штрафу та виправних робіт, щиро розкаявся у вчиненому.
З врахуванням всіх наведених обставин, суд дійшов до висновку, що необхідним
і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_4 , та попередження нових кримінальних правопорушень слід обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст.125 КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності, у виді громадських робіт, і саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обмежень для призначення даного виду покарання судом не встановлено.
Одночасно судом встановлено, що відповідно до вироку Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, що викладені в абз. 1 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбуття основного покарання чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після оголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Вищевказана позиція щодо призначення покарання за сукупністю вироків висловлена також і в постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі №511/37/16-к та від 14 липня 2021 року у справі №443/806/19.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.2 ст. 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.
Враховуючи наведене, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт, та в силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року, яким він засуджений до 200 годин громадських робіт.
При цьому, при визначенні покарання у виді громадських робіт, суд керується ч. 2 ст. 71 КК України, згідно з якою, при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановлено для даного виду покарання. 
Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць».
При цьому, суд враховує фактичні обставини цього кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, а саме відносно своєї матері, та неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення щодо ОСОБА_5 , яка є його матір`ю, домашнього насильства.
Згідно ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників на строк два місяці, оскільки це сприятиме його виправленню та у сукупності з призначеним покаранням, забезпечить досягнення мети кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.
Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 7 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.
Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.
Долю речових доказів вирішити згідно з ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов відсутній. Витрати на залучення експерта відсутні. 
Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд, ?
ухвалив:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року та остаточно призначити  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 220 (двісті двадцять) годин громадських робіт.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, направити обвинуваченого  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження програми для кривдників на строк 2 (два) місяці.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченого.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його на скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасникам судового провадження надіслати копію вироку.
Головуючий суддя –         ОСОБА_1