ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3414/25 

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом  Акціонерного товариства «Енергетична компанія України», м. Київ, 
до відповідача Регіонального офісу водних ресурсів річки Рось, м. Біла Церква Київської області, 
про стягнення 1 974,59 грн.

без виклику представників сторін;
СУТЬ СПОРУ:
позивач – Акціонерне товариство «Енергетична компанія України», м. Київ (далі по тексту – ТОВ «ЕКУ») 05.11.2025 через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача – Регіонального офісу водних ресурсів річки Рось, м. Біла Церква Київської області (далі по тексту РОВР річки Рось), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором постачання електричної енергії №69/07 від 29.12.2023 за фактично спожиту електричну енергію у грудні 2024 року згідно коригувального акту від 10.01.2025 в розмірі 1 974,59 грн., з яких:
1839,42 грн. – сума основної заборгованості за Договором № 69/07 від 29.12.2023,
41,42 грн. – 3% річних, нарахованих за період з 31.01.2025 по 31.10.2025,
93,75 грн. – інфляційні втрати за прострочення грошового зобов`язання, нараховані за період з лютого по вересень 2025 року.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.
Позов обґрунтований тим, що між сторонами був укладений Договором постачання електричної енергії №69/07 від 29.12.2023. Відповідно до умов договору у грудні 2024 року позивач передав, а споживач прийняв електричну енергію в обсязі 3871,0 кВт.год на суму 28 832,04 грн., про що сторони зазначили в акті №19124121.
Надалі 10.01.2025 сторони підписали коригувальний акт до Акту постачання-прийняття електричної енергії за грудень 2024, відповідно до якого загальна вартість поставленої електричної енергії становить 30 671,46 грн.
Позивач твердить, що відповідач виконав свої зобов`язання частково, оплативши лише вартість спожитої електричної енергії за Актом №19124121, без врахування акту коригування від 10.01.2025, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1839,42 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того за прострочення грошового зобов`язання, позивач нараховує та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.
06.11.2025 через систему «Електронний суд» представник АТ «ЕКУ» подав заяву про зміну неналежного відповідача, у якому просить суд замінити у справі №911/3414/25 неналежного відповідача Регіональний офіс водних ресурсів річки Рось (код 01037057) на належного відповідача Регіональний офіс водних ресурсів річки Рось (код 03562263), по тексту позовної заяви правильним вважати код відповідача 03562263.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.11.2025 відкрито провадження у справі №911/3414/25 у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
У цій же ухвалі суд взяв до уваги заяву позивача про заміну неналежного відповідача, однак зазначив, що така є виправленням недоліку позовної заяви – технічної помилки при зазначенні коду юридичної особи – відповідача, та не потребує постановлення ухвали про заміну сторони в порядку ст. 48 ГПК України.
Крім того, вказаною ухвалою суд зобов`язав відповідача Регіональний офіс водних ресурсів річки Рось подати суду у строк п`ятнадцять днів з дати отримання цієї ухвали докази оплати заборгованості за Договором постачання електричної енергії № 69/07 від 29.12.2023 (частина 2 ст. 74 ГПК України).
Відповідно до ч.7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Копію ухвали від 10.11.2025 про відкриття провадження у справі було надіслано та доставлено до електронного кабінету РОВР річки Рось 10.11.2025 о 18:54, про що складено та долучено до матеріалів справи довідку Господарського суду Київської області про доставку електронного листа.
Враховуючи положення статті 242 ГПК України, відповідно до яких якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 26.11.2025.
13.11.2025 через систему «Електронний суд» представниця позивача подала клопотання, у якому просить розгляд справи №911/3414/25 проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2025 клопотання представника АТ «ЕКУ» від 13.11.2025 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін залишено без задоволення.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).
Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на 06.01.2026 відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши позов АТ «ЕКУ» до РОВР річки Рось про стягнення 1974,59 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд
УСТАНОВИВ:
відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» та приписами Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ), регламентовані взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Відповідно до п. 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
29.12.2023 на підставі заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2023, АТ «ЕКУ» (постачальник) та РОВР річки Рось (споживач) уклали договір №69/07 про постачання електричної енергії споживачу (далі – Договір), за умовами якого:
- постачальник постачає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб об`єктів електроспоживання споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість за спожиту електричну енергію, в порядку та на умовах, передбачених цим договором (товар) (п.2.1);
- строк постачання товару з 01.01.2024 по 31.12.2024 (п.3.1);
- розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п.5.3);
- споживач здійснює оплату за фактично поставлений товар за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду (п.5.3.1);
- оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі товару (електричної енергії), примірна форма якого визначена в додатку №5 до цього договору протягом 20 календарних днів від дати отримання акту приймання-передачі товару (електричної енергії). При цьому споживач залишає за собою право здійснити оплату протягом 180 календарних днів від дати отримання акту приймання-передачі товару (електричної енергії) (п.5.3.2);
- договір набуває чинності з 01.01.2024 і діє до 31.12.2024 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.13.1).
Разом із договором сторони підписали Додаток 1 – договірні обсяги споживання електричної енергії 50 000 на 2024 рік, кВт.год; Додаток 2 – комерційна пропозиція постачальника; Додаток 3 – технічна специфікація; Додаток 4 – заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу; Додаток 5 – форма акту приймання-передачі товару.
Із заяви-приєднання до договору від 29.12.2023 вбачається, що постачання електричної енергії відбувається за такими адресами об`єктів споживача:
1) Київська область, Білоцерківський район, м. Біла Церква, вул. Глиняна, б.51В, ЕІС-код 62Z9607710383181
2) Київська область, Обухівський район, м. Богуслав, вул. Будівельника, б.248, ЕІС-код 62Z4150784941297;
3) Київська область, Білоцерківський район, с. Тарасівка, вул. Миру, б.17, ЕІС-код 62Z4434463794944;
4) Київська область, Білоцерківський район, с. Логвин, вул. Зарічна, б.113, ЕІС-коди 62Z6247422784880 та 62Z2226650375123.
Оператор системи розподілу, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії – ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі».
Пунктом 5.3.1 Договору встановлено, що закупівля здійснюється в межах обсягів кошторисних призначень та відповідних асигнувань на 2024 бюджетний рік. Джерело фінансування – Державний бюджет.
19.12.2024 споживач РОВР річки Рось звернувся до АТ «ЕКУ» із листом №471/02.1, в якому, у зв`язку із закінченням бюджетного року та припиненням фінансування, з урахуванням регламенту роботи органів казначейства, просив постачальника надати рахунок-акт за розрахунковий період грудень 2024 року у термін до 23.12.2024.
На виконання умов договору сторони підписали акт №19124121 приймання-передачі електричної енергії за грудень 2024 року, відповідно до якого постачальник передав, а споживач прийняв електричну енергію в обсязі 3 871,0 кВт.год загальною вартістю 28 832,04 грн.
21.12.2024 за платіжними інструкціями №20/12/2024№234 на суму 19 188,25 грн. та №20/12/2024№338 від 21.12.2024 на суму 9 643,79 грн. споживач сплатив вартість спожитої електричної енергії за актом приймання-передачі №19124121.
Суд звертає увагу, що копія поданого до матеріалів справи акту приймання-передачі електричної енергії за грудень 2024 року №19124121 не містить дати його складення або підписання, разом із тим, у полі «призначення платежу» платіжних інструкцій №20/12/2024№234 та №20/12/2024№338 від 21.12.2024 зазначено, що акт №19124121 складений 19.12.2024.
У Додатку 2 до договору сторони погодили, що фактична ціна за одиницю (кВт.год) з ПДВ для споживача групи Б за розрахунковий місяць розраховується за наведеною формулою, яка з поміж усього включає середньозважену ціну РДН за розрахунковий період (календарний місяць), яка (без ПДВ) формується оператором ринку та публікується на його веб-сайті за посиланням https://www.oree.com.ua
З огляду на те, що в акті приймання-передачі №19124121 вартість спожитої електричної енергії у грудні 2024 року визначена станом на 19.12.2024, тобто до публікації оператором ринку середньозважену ціну РДН, постачальник та споживач 10.01.2025 погодили та підписали коригувальний акт до Акту постачання-прийняття електричної енергії за грудень 2024 року, відповідно до якого загальна вартість поставленої-прийнятої електричної енергії у грудні 2024 становить 30 671,46 грн.
При цьому, обсяг спожитої електричної енергії не змінювався та становить 3 871 кВт.год, що додатково підтверджується даними ОСР ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», наданими в листі від 12.11.2025 №04/530/8651.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 5.3.2 Договору сторони погодили, що оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі товару (електричної енергії), примірна форма якого визначена в додатку №5 до цього договору протягом 20 календарних днів від дати отримання акту приймання-передачі товару (електричної енергії). При цьому споживач залишає за собою право здійснити оплату протягом 180 календарних днів від дати отримання акту приймання-передачі товару (електричної енергії).
Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Суд зазначає, що положення п. 5.3.2 Договору частково суперечать п.4.12 ПРРЕЕ. При цьому, Правила роздрібного ринку електричної енергії є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Так. відповідно до п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно із даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується:
протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;
протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем;
в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Виходячи з наведених норм закону, сторони у договорі про постачання електричної енергії вправі встановити строк оплати рахунку за взаємною згодою на основі вільного волевиявлення, однак такий строк має бути в межах граничного присікального строку, встановленого спеціальною нормою пункту 4.12 ПРРЕЕ (не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду). 
Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що споживач мав обов`язок повністю розрахуватись за спожиту у грудні 2024 року електричну енергію до 20.01.2025, в тому числі за спірним коригувальним актом від 10.01.2025 до акту постачання-прийняття електричної енергії за грудень 2024 року.
Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідач, доказів оплати за спожиту електричну енергію у грудні 2024 року у розмірі більшому, ніж визнає та доводить суду позивач, не подав, у тому числі на вимогу п. 2 ухвали суду від 10.11.2025 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1839,42 грн. (30 671,46 грн. мінус 28 832,04 грн.) строк оплати якого настав, є обґрунтованою, доведеною належними письмовими доказами та підлягає задоволенню повністю.
У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання з оплати вартості спожитої електричної енергії у грудні 2024 року позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 41,42 грн. 3% річних, нарахованих за період з 31.01.2025 по 31.10.2025 та 93,75 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого по вересень 2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.
Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною 2 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
Суд, перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат та процентів річних, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем, встановив, що вірно розрахований розмір процентів річних за заявлений період становить 41,42 грн., вірний розмір інфляційних втрат за заявлений період становить 93,75 грн., у зв`язку з чим вказані вимоги мають бути задоволені повністю. 
За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов АТ «ЕКУ» повністю та ухвалює рішення про стягнення з РОВР річки Рось 1839,42 грн. основного боргу, 93,75 грн. інфляційних втрат та 41,42 грн. процентів річних.
У зв`язку із задоволенням позову, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу сплаченого судового збору у мінімальному встановленому законом розмірі 2 422,40 грн. повністю.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Акціонерного товариства «Енергетична компанія України» задовольнити повністю.
2. Стягнути з Регіонального офісу водних ресурсів річки Рось (09114, Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна 51В, ідентифікаційний код 03562263)
на користь Акціонерного товариства «Енергетична компанія України» (01001, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 32984271)
1839,42 грн. (одну тисячу вісімсот тридцять дев`ять гривень сорок дві копійки) основного боргу,
93,75 (дев`яносто три гривні сімдесят п`ять копійок) інфляційних втрат,
41,42 грн. (сорок одну гривню сорок дві копійки) процентів річних,
2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх