КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 373/600/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13298/2025
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
11 грудня 2025 року                                                                                               м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                                   
                                         
розглянувши упорядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»  на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Керекези Я.І.,- 
 
   встановив:
 
У березні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1                      ( ОСОБА_2 ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 000 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 лютого 2024 року між ТОВ              «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1347-0736.
ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 22 000 грн 00 коп. 
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2025 року названий позов залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності та необґрунтованості. Позивачем не надано доказів на підтвердження отримання ОСОБА_2 кредитних коштів у розмірі 4 400 грн 00 коп.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що 11 лютого 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 1347-0736, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 4 400 грн 00 коп., строк кредитування 300 днів, процентна ставка стандартна - 2, 50 %.
ОСОБА_1  належним чином не виконала умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Станом на 20 січня 2025 року загальна сума заборгованості становить                 37 400 грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом -  4 400 грн 00 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 33 000грн 00 коп. Позивачем застосовано до позичальника програму лояльності за нарахованими відсотками у загальному розмірі 15 400 грн 00 коп.
Звертаючись до суду, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договорому розмірі 22 000грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом -  4 400 грн 00 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 17 600 грн 00 коп.
Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначило, що  ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору № 1347-0736. 
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у  письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за  допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у  випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови,передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)                 (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що кредитний договір № 1347-0736 від 11 лютого 2024 року підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів, вказано номер телефону та електронну пошту ОСОБА_1 .
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитором та відповідачем не було б укладено.
Доказів того, що персональні дані ОСОБА_1  (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надано. 
Колегія суддів звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Відтак, підписання відповідачем кредитного договору № 1347-0736 від 11 лютого 2024 рокупідтверджено належними та допустимими доказами.
При укладенні вказаного кредитного договору ОСОБА_1 повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені у разі отримання кредиту та щодо розміру відсотків, які відповідач зобов`язаний буде повернути.
На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталась до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась з усіма умовами такого договору.
Зміст кредитного договору свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в договорі вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між кредитором та відповідачем.
Посилання суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту перерахування грошових коштів у розмірі 4 400 грн 00 коп. на рахунок ОСОБА_1 колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4.6 договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Укладаючи електронний кредитний договір, відповідачем зазначено реквізити електронного платіжного засобу, на який мають бути перераховані кредитні кошти,  № НОМЕР_1 .
Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» саме на вказаний рахунок ( НОМЕР_1 ) 11 лютого 2024 року перераховано 4 400 грн 00 коп. за договором                 № 1347-0736.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою, а не банківською установою. Враховуючи положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі                     № 334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Твердження суду першої інстанції про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів: кредитний договір, розрахунок заборгованості, лист АТ КБ «Приватбанк», правила відкриття кредитної лінії.
До матеріалів справи позивачем долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.
Вказаний розрахунок здійснено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з дотриманням умов кредитного договору, підписаного відповідачем.
Розрахунок, наданий позивачем, відповідачем не спростований.
Так, сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки.
Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять.
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає доведеними позовні вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 000 грн 00 коп.
Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 21 травня 2025 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ТОВ              «Укр Кредит Фінанс» з підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі                                3 633 грн 60 коп.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-                                                                                                                                                   
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від                  21 травня 2025 рокускасувати.
Ухвалити нове рішення суду.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 000 грн 00 коп.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст складено 11 грудня 2025 року.

 

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов

 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко                                                                                                                                                                                                                        

 
                                                                                                                           Л.П. Сушко