ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.01.2026	Справа № 910/14346/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу №910/14346/25
за позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської 
міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до Дочірнього підприємства "Прем`єрмед"
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунального некомерційного підприємства "Київська міська 
клінічна лікарня №5"
про виселення з нежитлового приміщення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Прем`єрмед" про виселення з нежитлового приміщення. 
Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 782, 785 Цивільного кодексу України ст.25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якими визначено, що у разі припинення договору оренди, в орендаря виникає обов`язок повернути майно з оренди орендодавцю. Оскільки Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1521-2 від 16.06.2020, укладений між сторонами, припинив свою дію 24.09.2025, у зв`язку з чим відповідач втратив право на користування об`єктом оренди - нежитловим приміщенням загальною площею 19,50 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 11, головний корпус 1. Проте, відповідач об`єкт оренди не звільнив та продовжує його використовувати, порушуючи право власника майна на вільне володіння вказаним майном, що є підставою для його примусового виселення з вказаного нежитлового приміщення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 відкрито провадження у справі № 910/14346/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська клінічна лікарня №5». При цьому, вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, до Єдиного державного реєстру, зокрема, вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.
За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Невід`ємною архівною складовою частиною Єдиного державного реєстру є Реєстр документів дозвільного характеру, Єдиний реєстр громадських формувань, Реєстр громадських об`єднань та Єдиний реєстр підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство.
Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.11.2025 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Трьохсвятительська, 7/5, м. Київ, 01001. 
Втім, ухвала суду була повернута відділенням поштового зв`язку без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній».
У той же час судом, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, установлено відповідність адреси місцезнаходження відповідача, зазначеній на конверті, що повернувся.
Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача, матеріали справи не містять та суду невідомі.
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).
Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.
Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду у справі №910/14346/25 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.
Разом з цим, у відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Втім, відповідач у визначений законом строк не подав ні відзиву на позовну заяву, ні клопотання про продовження строку на його подання.
Приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа правом на подання пояснень по суті спору не скористалася.
Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Як установлено судом, позивач і третя особа мають зареєстровані електронні кабінети у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі відповідно ухвала суду від 20.11.2025 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи вважається днем вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
З огляду на приписи ч. 6 ст. 242 ГПК України вважається, що сторони отримали 25.11.2025 ухвалу про відкриття провадження у справі від 20.11.2025.
За приписами ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач і третя особа не скористався наданими їм процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті у строки, визначені ст. 178, 252 ГПК України, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

16.06.2020 між Департаментом комунальної власності (за договором - орендодавець), Дочірнім підприємством "Прем`єрмед" (за договором - орендар) та Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня №5» (за договором - підприємство-балансоутримувач) було укладено Договір про передачу майна територіальній громаді міста Києва в оренду № 1521-2 (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 21.06.2017 р. № 1521-1), за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/180 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» (із змінами), передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об`єкт, яке знаходиться за адресою: 03 115, м. Київ, вул. Відпочинку, 11, головний корпус, 1 поверх для розміщення аптеки, що реалізує готові ліки (аптечний пункт).
Згідно з п. 2.1. вказаного правочину, об`єктом оренди є нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 19,5 м2, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору. 
Відповідно до п. 3.1. Договору, орендна плата визначена на підставі пункту 1.7.2 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280 (із змінами, внесеними рішенням Київської міської ради від 8 лютого 2018 року № 21/4085), розмір орендної плати становить без ПДВ 233 грн 23 коп. за 1 кв. м орендної площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку (травень 2020р.) 4547,39 грн. Якщо договір укладено на строк, що перевищує три роки, розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку переглядається кожні три роки і доводиться до орендаря листом за підписом уповноваженої особи орендаря.
Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Розмір орендної плати підлягає перегляду на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, та в інших випадках, передбачених законодавством України (п. 3.2., 3.4. Договору).
Згідно з п. 3.6., 3.7. Договору, орендна плата сплачується орендарем на рахунок Підприємства, як балансоутримувача зазначеного майна. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.
За підпунктами 4.2.3., 4.2.9., 4.2.15. пункту 4.2. вказаного правочину, орендар зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі; забезпечувати безперешкодний доступ до об`єкта представників орендодавця, підприємства-балансоутримувача та структурного підрозділу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що здійснює управління майном, та надавати за першою вимогою всю необхідну інформацію щодо об`єкта для перевірки дотримання орендарем умов цього договору; протягом місяця після укладення договору застрахувати об`єкт не менше ніж на його вартість за висновком про вартість/актом оцінки на користь підприємства-балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю та підприємству-балансоутримувачу копії страхового полісу/договору і платіжного доручення про сплату страхового внеску. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб на весь строк об`єкт був застрахований. 
Відповідно до підпункту 5.1.3. пункту 5.1. договору, орендодавець має право відмовитись від договору та вжити всіх необхідних заходів для примусового виселення орендаря при несплаті орендної плати протягом трьох місяців підряд з дня закінчення строку платежу.
Одностороння відмова від договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 5.1.3. пункту 5.1 цієї угоди. Лист з відмовою від договору направляється поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням орендаря, вказаним у договорі. Договір є розірваним з дати одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору, або з дати повернення орендодавцю відмови від договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою (пункт 9.2. договору).
За пунктом 9.1. вказаного правочину останній є укладеним з моменту його підписання сторонами й діє з 20.06.2020 по 18.06.2023.
Пунктом 9.4. Договору, зокрема, визначено, що договір припиняється в разі, невиконання або систематичного неналежного виконання істотних умов договору.
Згідно підпункт 4.2.20. пункту 4.2 Договору, після припинення дії цього Договору протягом 3 календарних днів орендар зобов`язаний передати майно по акту приймання-передачі підприємству-балансоутримувачу. Акт приймання-передачі об`єкта підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.
Пунктом 7.5. Договору передбачено, що у разі закінчення/припинення дії цього договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт підприємству-балансоутримувачу у стані, не гіршому, ніж в якому перебував Об`єкт на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.
З наявної у матеріалах даної справи копії Акта приймання-передачі нерухомого майна від 01.04.20214, який підписано сторонами та скріплений їх печатками, вбачається, що відповідач прийняв в орендне користування приміщення на першому поверсі для аптечного пункту, що перебуває на балансі Київської міської клінічної лікарні № 5, загальною площею 18,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку, 11. Стан приміщення, що передається в оренду згідно даного договору - задовільний.
Листом від 06.05.2025 за № 062/05-17-2362 позивач повідомив відповідача про виконання умов договору оренди та погашення заборгованості в розмірі 62 354,05 грн без ПДВ. Вказана сума заборгованості з орендної оплати підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповідної довідки, складеної третьою особою про нарахування та надходження платежів за використання орендованих нежилих приміщень за вищевказаним договором.
27 червня 2025 року позивач направив на вказану в договорі оренди адресу відповідача лист від 27.06.2025 за вих. № 062/05-17-3337 про відмову від договору у порядку, встановленому статтею 782 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та підпункту 5.1.3. пункту 5.1. договору. У цьому ж листі Департамент зазначив, що після одержання даного листа відповідачу необхідно звільнити орендоване приміщення та відповідно до пункту 7.5. договору за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди підприємству-балансоутримувачу в стані, не гіршому, ніж у якому перебував об`єкт на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта без заподіяння йому шкоди, а також зносу за період строку дії договору оренди. Копія вказаного листа з доказами його направлення на належну відповідачу адресу засобами поштового зв`язку наявні в матеріалах справи. Однак, відповідач відповідь на цей лист не надав, орендоване приміщення не звільнив і не передав його по акту повернення балансоутримувачу.
Враховуючи те, що відповідач не повернув орендоване майно після припинення дії договору оренди внаслідок його розірвання позивачем в односторонньому порядку і продовжує користуватись цим майном за відсутності будь-яких правових підстав, Департамент звернувся до суду з вимогою про виселення орендаря із займаних ним приміщень у примусовому порядку.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно з частиною 1 статті 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Частиною 2 статті 759 ЦК України прямо визначено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до статті 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. 
Отже, внаслідок укладення Договору про передачу майна територіальній громаді міста Києва в оренду № 1521-2 (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 21.06.2017 р. № 1521-1) від 20.06.2020, між сторонами, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли правовідносини, пов`язані з орендною (наймом) нерухомого майна.
З матеріалів справи убачається, що об`єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва.
Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності регулювалися Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон №2269-XII від 10.04.1992).
03.10.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (Закон №157-IX від 03.10.2019).
У зазначеному Законі в розділі "Прикінцеві та перехідні положення" було передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за винятком окремих зазначених норм).
Водночас, пунктом 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №157-IX від 03.10.2019 було визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (Закон №2269-XII від 10.04.1992).
У пункті 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №157-IX від 03.10.2019 передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше:
набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.
Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.
Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів, які були укладені відповідно до положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII.
Разом з тим інші дії, пов`язані з виконанням існуючих договорів, а також орендою державного та комунального майна з 01.02.2020 регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-ІХ.
Згідно з пунктом 61 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №157-IX від 03.10.2019, під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України може встановити інші правила передачі в оренду державного та комунального майна, ніж ті, що передбачені цим Законом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану", відповідно до абзацу 1 пункту 5 якої (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - направлення листа про одностороннє розірвання договору) договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Як установлено судом, згідно з пунктом 9.1. цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами та діє з 20.06.2020 до 18.06.2023.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Отже, договір оренди вважається продовженим з 19.06.2023 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.
Оскільки об`єктом оренди є майно, яке належить до комунальної власності, тому на спірні правовідносини, зокрема в частині дострокового припинення договору, поширюються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-ІХ.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону від 03.10.2019 №157-ІХ договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.
Договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором (частина 2 статті 24 Закону від 03.10.2019 №157-ІХ).
Оскільки в силу вимог частини 2 статті 9 ЦК України та частини 1 статті 2 Закону України №157-ІХ у спірних правовідносинах у співвідношенні із загальним законом (частина 2 стаття 651 і стаття 782 ЦК України та частина 3 статті 291 ГК України) спеціальним законом є Закон України № 157-ІХ, частина 2 статті 24 якого підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин дострокового припинення (розірвання) договору оренди державного та комунального майна.
Така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №926/4092/21.
Також за сформованою практикою Верховного Суду питання щодо розірвання договірних орендних відносин має вирішуватися із застосуванням Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-IX, який є спеціальним нормативним актом у сфері регулювання правовідносин оренди державного та комунального майна, на відміну від положень статті 782 ЦК України, оскільки не можна ототожнювати односторонню відмову наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною 1 статті 782 ЦК України, та дострокове розірвання договору оренди за рішенням суду, оскільки вказана відмова є правом, а не обов`язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку (постанова Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №914/1396/20).
Як було зазначено судом вище, відповідно до підпункту 5.1.3. пункту 5.1. передбачено, що орендодавець має право відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення орендаря при несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу.
Пунктом 9.3. визначено, що одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадку, передбаченого пунктом 5.1.3 цього Договору. Лист з відмовою від Договору направляється поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням Орендаря, вказаним у Договорі. Договір є розірваним з дати одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від Договору, або з дати повернення Орендодавцю відмови від Договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність Орендаря за вказаною адресою.
Отже, умовами договору закріплено за Департаментом комунальної власності право на односторонню відмову від договору як підстава дострокового припинення договору, що відповідає положенням частини 2 статті 24 Закону від 03.10.2019 №157-ІХ.
Оскільки матеріалами справи підтверджується і відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано факту порушення ним обов`язку з оплати орендної плати більше трьох місяців підряд (з 01.02.2024 по 01.06.2025), а також ураховуючи наявні в матеріалах справи належні докази реалізації Департаментом свого права на односторонню відмову від укладеного з відповідачем правочину, в порядку підпункту 5.1.3., пункту 9.3. договору та статті 782 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що на час розгляду даного спору договір оренди від 20.06.2020 № 1521-2 є розірваним.
Відповідно до статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. 
Відповідно до статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Приписами частини 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази повернення спірного орендованого комунального майна після закінчення строку дії вказаного договору оренди.
Враховуючи те, що виселення полягає у поверненні (звільненні) орендованого майна від боржника та його майна, слід дійти висновку, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту порушеного права і задоволення такої вимоги призведе до дійсного захисту його порушеного права та законного інтересу без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Виселити Дочірнє підприємство «Прем`єрмед» (01001 м. Київ вул. Трьохсвятительська 7/5; код ЄДРПОУ 21684959) з нежитлових приміщень загальною площею 19,50 кв. м., що розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Відпочинку 11, головний корпус, на першому поверсі, та перебувають на балансі Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня №5" (03115, м. Київ, вул. Відпочинку, 11; код ЄДРПОУ 00185028).
3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Прем`єрмед» (01001 м. Київ вул. Трьохсвятительська 7/5; код ЄДРПОУ 21684959) на користь Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 10; код ЄДРПОУ 19020407) 2 422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.
4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.01.2026.

Суддя А.І. Привалов