ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.01.2026	Справа № 910/4855/25	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" 
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору, на стороні відповідача - Державної казначейської служби України
про стягнення 45219,51 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (далі - позивач) боргу та санкцій за Договором поставки №ПЗ/НХ-23846/НЮ від 12.09.2023 (далі - договір), разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити поставлений йому товар.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 відкрито провадження у справі №910/4855/25 за вказаними позовними вимогами, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Через систему "Електронний суд" 04.06.2025 від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі Державної казначейської служби України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Вказана заява обґрунтована тим, що оплата за Договором поставки №ПЗ/НХ-23846/НЮ від 12.09.2023, укладеним між позивачем та відповідачем повинна була бути здійснена виключно Державною казначейською службою України, за рахунок бюджетних коштів.
На виконання вимог договору відповідачем належним чином була сформована заявка на оплату поставленого товару позивачу за №1030568 від 26.12.2023 року на суму 43662,49 грн. Відповідна заявка пройшла всі необхідні погодження в регіональній філії та департаментах АТ "Укрзалізниця", та була підписана керівництвом АТ "Укрзалізниця". Одразу після цього, 27.12.2023 заявка була направлена на оплату в Державну казначейську службу України. Однак, як зазначає відповідач у своїй заяві, вказана заявка 30.12.2023 була відхилена казначейством з відміткою "повернення коштів відповідно до статей 3, 23 та 57 Бюджетного кодексу України". Отже, за твердженнями відповідача заборгованість, яку позивач хоче стягнути з відповідача фактично виникла саме з причини відхилення відповідного платежу Державною казначейською службою України.
А також, через систему "Електронний суд" 05.06.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що наведені позивачем підстави позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 05.06.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору, на стороні відповідача - Державну казначейську службу України. Крім того, у вказаній ухвалі судом було відмовлено у розгляді справи з викликом сторін. 
13.06.2025 третьою особою були подані письмові пояснення, в яких Казначейство зазначає, що одним із територіальних органів Казначейства на території м. Києва є Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва (далі -Управління Казначейства), яке є юридичною особою із кодом ЄДРПОУ 38004897. За отриманою інформацією (копія листа від 10.06.2025 № 01-04-08/1159), Управління Казначейства здійснювало казначейське обслуговування одержувача коштів державного бюджету ? АТ «Українська залізниця» відповідно до законодавства. 
За бюджетною програмою «Оновлення рухомого складу для перевезення пасажирів, будівництво та реконструкція об`єктів інфраструктури суб`єктів господарювання залізничного транспорту державного сектору економіки» за КПКВ 3101270 АТ «Українська залізниця» 12.12.2023 зареєстровані бюджетні зобов`язання, що надіслані через систему дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства-Казначейство» відповідно до договору від 12.09.2023 № ПЗ/НХ-23846/НЮ на суму 1209205,38 грн. 
Бюджетні фінансові зобов`язання на суму 43662,49 грн 27.12.2023 надані на реєстрацію АТ «Українська залізниця» та зареєстровані Управлінням Казначейства 27.12.2023 об 11:07:08), відповідно до Регламенту роботи органів Державної казначейської служби України по завершенню бюджетного 2023 року та початку 2024 року, затвердженого наказом Казначейства від 27.11.2023 № 299, прийняття електронних документів клієнтів через систему дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» 27.12.2023 здійснювалось до 17:30. 
Платіжна інструкція від 27.12.2023 № 53 на суму 43662,49 грн на оплату за вищевказаними зобов`язаннями надана до управління Казначейства 27.12.2023 о 19:04:19 та відносилась до видатків третьої черги, у зв`язку з чим, була повернута відповідно до статей 3, 23 та 57 Бюджетного кодексу України. 
На виконання п.2.14 Глави 2 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 № 309, управлінням Казначейства знято з обліку непогашені в кінці року бюджетні зобов`язання та бюджетні фінансові зобов`язання АТ «Українська залізниця».
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд 
ВСТАНОВИВ:
12.09.2023 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" як постачальником укладено Договір поставки №ПЗ/НХ-2023-08-21-007768-а (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар для завершення робіт по проєкту "Реконструкція споруд залізниці з електрифікацією дільниці Васильків - Васильків ІІ регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" у Київській області" (Завершення робіт), відповідно до Специфікації №1 (Додаток 1), що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору.
Найменування товару: продукція чорної металургії (п. 1.2 Договору).
Відповідно до п. 1.3 Договору кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у Специфікації №1 (Додаток 1) до цього договору.
Згідно п. 1.8 Договору цей договір виконується в рамках виконання програм та здійснення заходів для завершення робіт, а саме за бюджетною програмою КЕКВ: 3210 - Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям) відповідно до:
- постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування";
- порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для оновлення рухомого складу для перевезення пасажирів, будівництва та реконструкції об`єктів інфраструктури суб`єктів господарювання залізничного транспорту державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.05.2023 №517.
За умовами п. 4.1 Договору сторонами було погоджено, що постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (Delivered Duty Paid - поставка з оплатою мита відповідно до "Інкотермс" у редакції 2020 року). У випадку наявності розбіжностей між умовами цього договору та Правилами "Інкотермс" у редакції 2020 року, умови цього договору матимуть перевагу.
Відповідно п. 4.2 Договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки товару - протягом 25 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки товару: м. Козятин (Віницька область), або інший підрозділ покупця, вказаний в рознарядці на поставку товару. Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.
Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару або видаткової накладної (п. 4.6 Договору).
Пунктом 6.1 Договору передбачено, що покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації №1 (Додаток 1) до цього договору. Ціна товару включає вартість товару, тари (упаковки), а також інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору.
За умовами п.п. 7.1, 7.2 Договору відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України покупець здійснює фінансування будь-яких витрат, передбачених цим договором, лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань. Усі видатки покупця за цим договором здійснюються виключно за рахунок бюджетних коштів, передбачених у Законі України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" за бюджетною програмою КЕКВ: 3210 - Капітальні трансферти підприємствам (установам, організаціям).
У пункті 7.4 Договору вказано, що оплата за кожну партію поставленого товару за цим договором проводиться після отримання покупцем бюджетних призначень відповідно до ст. 48, 49 Бюджетного кодексу України, на 10 робочий день з дати реєстрації податкової накладної, оформленої відповідно до вимог законодавства України, та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару.
У пункті 9.2 Договору сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором. 
Як вбачається із п. 16.1 Договору останній діє з дня його укладення та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше ніж до 31.12.2023.
У Специфікації №1 (Додаток 1 до Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 09.10.2023) сторонами було погоджено постачання позивачем відповідачу продукції чорної металургії загальною вартістю 1209205,38 грн з ПДВ.
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати товару у визначений Договором строк, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача боргу у сумі 43662,49 грн, 0,1% річних у сумі 11,48 грн та інфляційних втрат у сумі 1545,54 грн.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів письмового повідомлення за 15 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору однією із сторін іншою сторони про свій намір розірвати (припинити) договір, суд дійшов висновку, що вказаний Договір був автоматично пролонгованим на 2024 рік відповідно до п. 6.1 Договору.
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 165, 173, 174, 175, 193, 265, 267 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 655, 662, 663, 668, 689, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Як вбачається із наявної в матеріалах справи видаткової накладної №855 від 13.12.2023, яка підписана представниками та скріплена печатками сторін, позивачем 13.12.2023 було поставлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" товар загальною вартістю 43662,49 грн з ПДВ.
Також представниками сторін було складено акт приймання-передачі товару від 13.12.2023, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 43662,49 грн з ПДВ.
Отже, матеріалами справи підтверджується, а сторонами визнається, здійснення позивачем згідно Договору поставки відповідачу товару загальною вартістю 43662,49 грн.
Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У пункті 7.4 Договору вказано, що оплата за кожну партію поставленого товару за цим договором проводиться після отримання покупцем бюджетних призначень відповідно до ст. 48, 49 Бюджетного кодексу України, на 10 робочий день з дати реєстрації податкової накладної, оформленої відповідно до вимог законодавства України, та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару.
Щодо посилань у Договорі на наявність бюджетних асигнувань як умови для оплати відповідачем поставленого товару, то суд зазначає, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов`язань.
Згідно ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Приписами ст. 252 Цивільного кодексу України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Частиною 1 статті 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З огляду на наведене вбачається, що умови укладеного між сторонами Договору відповідно до яких відповідач здійснює оплату придбаного товару за умови наявності бюджетних асигнувань, не є ні визначенням строку / терміну виконання зобов`язання, адже не є подією, яка має неодмінно настати, ні відкладальною обставиною, так як в даному випадку вона стосується лише обов`язків відповідача щодо оплати товару, а відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України відкладальна обставина має змінювати права та обов`язки сторін.
Крім того, згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
За таких обставин, факт відсутності бюджетного фінансування (бюджетних асигнувань) в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати поставленого йому товару, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.
Суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що, зазначав, Верховний Суд України в своїй постанові від 15.05.2012 у справі №11/446, а також Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".
Правова позиція про те, що відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, викладена також у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №910/4926/19, від 30.03.2020 у справі №910/3011/19, від 03.04.2018 у справі №908/1076/17.
Попри наведене, виходячи із принципу свободи договору згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони спору у пункті 7.4 Договору пов`язали початок перебігу строку виконання відповідачем (покупцем) зобов`язання з оплати товару з днем реєстрації податкової накладної за наслідками господарської операції з поставки товару. 
Отже, враховуючи, що товар підлягав оплаті протягом 10 робочих днів з дати реєстрації податкової накладної на відповідну партію товару (податкова накладна №855 від 13.12.2023 була зареєстрована 26.12.2023, що підтверджується відповідною квитанцією про реєстрацію податкової накладної від 26.12.2023), то поставлений за видатковою накладною №855 від 13.12.2023 товар підлягав оплаті до 09.01.2024 включно.
Статтею 193 Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Доказів сплати позивачем відповідачу коштів за поставлений товар в сумі 43662,49 грн станом на дату розгляду даної справи відповідачем суду не надано. 
Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на приписи ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України наявність та розмір боргу відповідача підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було прострочено виконання своїх грошових зобов`язань з оплати поставленого позивачем за Договором товару, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення боргу у сумі 43662,49 грн підлягає задоволенню. 
Крім того, посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором з оплати поставленого товару, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 0,1% річних у сумі 11,48 грн та інфляційних втрат у сумі 1545,54 грн, нарахованих за період з 09.01.2025 по 14.04.2025.
Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і вона вважається такою, що прострочила (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідач вказує, що у порушенні грошового зобов`язання з оплати товару, поставленого відповідачем за Договором, відсутня його вина, оскільки ним було направлено 27.12.2023 до Казначейства заявку для оплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" грошових коштів у сумі 43662,49 грн, проте оплата не відбулась, оскільки дана казначейством заявка була відхилена з відміткою "повернення коштів відповідно до статей 3, 23 та 57 Бюджетного кодексу України".
Суд не погоджується із доводами відповідача про відсутність його вини у порушенні грошового зобов`язання з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 2.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності про виконання державного та місцевих бюджетів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2013 №885, регламент роботи органів Казначейства по завершенні бюджетного періоду та на початку нового бюджетного періоду щороку затверджується наказом організаційно-розпорядчого характеру Казначейства України. Регламентом затверджуються, зокрема термін (час і дата) прийняття електронних документів клієнтів із системи дистанційного обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" до облікових систем АС "Є-Казна" та граничний термін (час і дата) здійснення органами Казначейства оплати (виконання) зареєстрованих платіжних доручень (інструкцій) за видатками / витратами державного / місцевих бюджетів та інших клієнтів. 
Як стверджує третя особа, на офіційній вебсторінці Казначейства для розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів щороку у грудні розміщується відповідна інформація щодо роботи Казначейства та органів Казначейства в період завершення бюджетного періоду та на початку нового бюджетного періоду. 
Відповідно до Регламенту роботи органів Державної казначейської служби України у період завершення бюджетного 2023 року та початку 2024 року, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 27.11.2023 №299, останнім днем проведення платежів клієнтів органів Казначейства визначено 27 грудня 2023 року. Прийняття електронних документів клієнтів із системи дистанційного обслуговування "Клієнт казначейства - Казначейство" до облікових систем АС "Є-Казна" здійснювалося до 27 грудня 2023 року до 17.30 год., а виконання зареєстрованих платіжних інструкцій за видатками / витратами державного / місцевих бюджетів, а також платежами інших клієнтів та іншими платежами за 2024 рік здійснюється органами Казначейства до 23.00 год. 27 грудня 2024 року.
12.12.2023 на сайті Державної казначейської служби України було розміщено інформацію про те, що останнім днем проведення платежів за видатками клієнтів органів Казначейства в бюджетному 2023 році є 27 грудня 2023 року, а 27 грудня 2023 року до 17.30 завершується прийняття електронних документів клієнтів із системи дистанційного обслуговування "Клієнт-казначейства - Казначейство" до облікових систем АС "Є-Казна Доходи", АС "Є-Казна".
Таким чином, Акціонерне товариство "Українська залізниця", як постійний клієнт органів казначейства, могло та повинне було бути обізнаним як із приписами Бюджетного кодексу України щодо повернення в бюджет неосвоєних у бюджетному році коштів, так і з специфікою роботи Державної казначейської служби України у період завершення бюджетного 2023 року та початку 2024 року, а відтак як добросовісний суб`єкт господарювання мав врахувати цю обставину. 
Відповідачем була сформована заявка на оплату поставленого товару позивачу за №1030568 від 26.12.2023 на суму 43662,49 грн. 
Натомість відповідну заявку відповідачем було надано на реєстрацію 27.12.2023 (відправлений в Казначейство 27.12.2023, 18:50:42 та отриманий Казначейством 27.12.2023, 18:51:01).
З наданого третьою особою листа Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва №01-04-08/1159 від 10.06.2025, вбачається наступне.
Бюджетні фінансові зобов`язання від 13.12.2023 №СУ000000855 на суму 43662,49 грн були надані на реєстрацію АТ «Українська залізниця» 27.12.2023 відповідно до підтвердних документів та зареєстровані управлінням Казначейства 27.12.2023 о 11:07:08. 
Платіжна інструкція № 53 від 27.12.2023 на суму 43662,49 грн на оплату по вищевказаним зобов`язанням була надана до управління Казначейства 27.12.2023 в 19:04:19 та відносилась до видатків третьої черги, у зв`язку з чим, була повернута відповідно до статей 3,23 та 57 Бюджетного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, управлінням Казначейства на виконання п.2.14 наказу Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309 «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України» було знято з обліку не погашені в кінці року бюджетні зобов`язання та бюджетні фінансові зобов`язання.
Правомірність / неправомірність дій органу Державної казначейської служби України не входить до предмету доказування у даній справі, проте суд звертає увагу відповідача, що фактично органи казначейства виконують для Акціонерного товариства "Українська залізниця" функції банківської установи. 
В свою чергу невиконання банківською установою платіжної інструкції боржника чи виконання її з простроченням не змінюють факту порушеного права кредитора, оскільки моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора та останній не зобов`язаний нести ризики замість боржника у правовідносинах останнього із його обслуговуючим банком. 
У разі якщо Акціонерне товариство "Українська залізниця" вважає, що при виконанні його заявки на суму 43662,49 грн органом Державної казначейської служби України було порушено приписи законодавства (неправомірно повернуто заявки без виконання), воно не позбавлене права звернутись до суду із оспоренням таких дій та вимогою про стягнення збитків.
Попри наведене, взаємовідносини між Акціонерним товариством "Українська залізниця" та обслуговуючим його органом казначейства жодним чином не можуть впливати на право кредитора отримати оплату від Акціонерного товариства "Українська залізниця" у погоджений сторонами у Договорі строк.
Приписи статті 617 Цивільного кодексу України передбачають можливість за відсутності вини боржника звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання. Проте навіть відсутність вини боржника у порушенні зобов`язання не звільняє боржника від обов`язку виконати це зобов`язання, тому суд відзначає непослідовність позиції Акціонерного товариства "Українська залізниця", яке посилаючись на відсутність в його діях вини, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю - в тому числі у вимозі про стягнення основного боргу (невиконаного зобов`язання).
Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він намагався повторно вчинити дії спрямовані на здійснення оплати грошового зобов`язання на суму 43662,49 грн, оскільки відповідач мав на це 10 робочих днів. Також відсутні докази того, що відповідачем оскаржувалися дії Казначейства і їх було визнано неправомірними. 
Позивач неодноразово звертався із листами про оплату боргу (№465 від 19.02.2024, №1308 від 07.05.2024, №1430 від 20.05.2024, №1430 від 23.05.2024, №2400 від 03.12.2024, №561 від 14.04.2025), які залишені відповідачем без відповіді та сплати боргу. 
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.
За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Подібні правові висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 13.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).
Відтак, незалежно від вини Акціонерного товариства "Українська залізниця" у порушенні грошового зобов`язання за Договором з оплати товару, позивач вправі нараховувати на суму боргу інфляційні втрати та відсотки річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів Акціонерного товариства "Українська залізниця" про неправомірність заявлених позивачем вимог про стягнення боргу та нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та відсотків річних.
У пункті 9.2 Договору сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором. 
Здійснивши перевірку заявлених до стягнення 0,1% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з врахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення з відповідача 11,48 грн 0,1% річних та 1545,54 грн інфляційних втрат є правомірними та арифметично правильними.
З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, м. Київ, вул. Черняховського, буд. 29; ідентифікаційний код 41323412) 43662 (сорок три тисячі шістсот шістдесят дві) грн 49 коп. боргу, 1545 (одну тисячу п`ятсот сорок п`ять) грн 54 коп. інфляційні втрат, 11 (одинадцять) грн 48 коп. 0,1% річних та судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.