ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/12918/24 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.09.2024 № 254050010559 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 26.09.1988 по 30.11.1998 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 18.07.1983 та повторно розглянути заяву від 12.09.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 18.07.1983, в розділі Відомості про роботу чітко по хронології відображено місце та роботу, яку виконував позивач, накази, наявний відтиск печатки. Вказує, що позивач не може нести негативні наслідки у зв`язку із неправильним заповненням архівної довідки, що не співпадає із записами трудової книжки.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було подано відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що за результатом розгляду документів, які додані до заяви позивача до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.07.1983, оскільки дата наказу про звільнення 30.11.1997 не відповідає даті звільнення 30.11.1998, що є порушенням Інструкції про ведення трудових книжок.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було подано відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що заяву позивача від 12.09.2024 було опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення від 18.09.2024 № 254050010559 про відмову у призначенні пенсії за віком. Вказує, що до страхового стажу позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області правомірно не зараховано період роботи з 26.09.1988 по 30.11.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.07.1983, оскільки дата наказу про звільнення 30.11.1997 не відповідає даті звільнення 30.11.1998.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., Запорізький р-н, 69005, код ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки суду не надано доказів подання для призначення пенсії оригіналу трудової книжки НОМЕР_1 з записом № 15 в тій редакції, на якій наполягає позивач, а копія трудової книжки в тій редакції, що надана для призначення пенсії, не підтверджується оригіналом такої трудової книжки, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.09.2024 № 254050010559 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 26.09.1988 по 30.11.1998 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 18.07.1983 та повторно розглянути заяву від 12.09.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з неповним та невірним з`ясуванням судом фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального права та просить суд прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач не може понести негативні наслідки у зв`язку із неправильним заповненням архівної довідки, що не співпадає із записами трудової книжки і це узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17. Позивач стверджує, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, що в свою чергу узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.04.2019 у справі №593/283/17.
Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який на сьогоднішній день подовжено.
Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.
Беручи до уваги викладене, через те, що визначений законом строк розгляду справи сплив, колегія суддів з урахуванням запровадження на території України воєнного стану вважає за необхідне продовжити строк розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
12 вересня 2024р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18 вересня 2024 р. №254050010559, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове дер» пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Рішення мотивоване тим, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загального страхового стажу недостатньо для призначення пенсії. До страхового стажу позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не зараховано період роботи з 26.09.1988 по 30.11.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.07.1983, оскільки дата наказу про звільнення 30.11.1997 не відповідає даті звільнення 30.11.1998
Позивач вважає спірне рішення протиправними та такими, що належить скасувати, тому звернулася до суду з позовом.
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція № 162), та яка була чинна на момент початку заповнення трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 162 після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.
Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 вищенаведеної Інструкції).
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.
Так, до страхового стажу позивача не було враховано період роботи з 26.09.1988 по 30.11.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.07.1983, оскільки дата наказу про звільнення 30.11.1997 не відповідає даті звільнення 30.11.1998.
Позивачем до позовної заяви, було додано електронну копію трудової книжки НОМЕР_1 , в якій міститься запис № 15 про звільнення позивача 30.11.1998, який внесений на підставі «Пр 97 от 30.11.1998».
Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було надано до суду першої інстанції копію трудової книжки НОМЕР_1 , яка була подано при зверненні за призначенням пенсії, згідно якої запис № 15 про звільнення позивача 30.11.1998, внесений на підставі «Пр 97 от 30.11.1997 г».
У зв`язку вказаною розбіжністю в підставі внесення запису № 15 про звільнення позивача, в наданих сторонами копіях трудової книжки, наявністю у суду сумніву відповідності поданих копії (електронної копії) оригіналу трудової книжки, судом першої інстанції було витребувано у позивача оригінал його трудової книжки для огляду.
Позивачем було надано до Чернігівського окружного адміністративного суду оригінал трудової книжки НОМЕР_1 , копію якої було виготовлено судом, та долучено до матеріалів справи, згідно якої підставою внесення запису № 15 про звільнення позивача 30.11.1998 є «Пр 97 от 30.11.1998 г».
Аналіз цих документів показав, що електронна копія трудової книжки позивача, яка надана позивачем, а також копія трудової книжки, що подана для призначення пенсії, не відповідають її оригіналу.
Суд першої інстанції звернув увагу, що оригінал трудової книжки НОМЕР_1 в записі № 15 в підставі внесення запису вказано рік « 1998» та букву «г» в кінці, кольорова електронна копія трудової книжки, надана позивачем, букви «г» після зазначення року не містить, рукописна цифра « 8» за формою не відповідає оригіналу трудової книжки.
Водночас, в копії трудової книжки, що була надана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в записі № 15 в підставі внесення запису вказано рік « 1997» та букву «г».
Так, існує правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Однак, частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV установлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі -вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису,відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року N 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за N 991/27436.
Згідно пункту 2.23 Порядку № 22-1 передбачено, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно дочастини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно допунктів 17 - 19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно ізпунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпорталабо засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Також приписами пунктів 4.3 і 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Разом з тим, суд першої інстанції вірно наголосив на тому, що в позовній заяві позивач не вказує на наявність неточності (описки) в записі № 15 його трудової книжки, а стверджує, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 18.07.1983 її звільнено 30.11.1998 на підставі наказу № 97 від 30.11.1998.
В Апеляційній скарзі позивачем вказано, що у записі про звільнення, яке зроблено працівниками підприємства, яке ліквідоване, мається виправлення в наказі про звільнення, а саме: від 30.11.1998 є «Пр 97 от 30.11.1998 г», що не є підставою для відмови у зарахуванні відповідного стажу.
Чернігівським окружним адміністративним судом встановлено, що копія трудової книжки, яка була надана для призначення пенсії, за змістом запису № 15 не відповідає оригіналу трудової книжки, наданому суду для огляду, а тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що така копія трудової книжки не може бути прийнята судом до уваги, як наслідок, вона не може бути підставою для призначення пенсії.
Обов`язок прийняти рішення про призначення (перерахунок) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (тобто прийняти рішення по суті), виникає у територіального органу Пенсійного фонду за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, установленій вказаним Порядком № 22-1, та яка може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID.
Отже, наведеними нормами чинного законодавства, а саме вказаним Порядком №22-1, визначено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення пенсії, згідно якого питання призначення пенсії віднесено до виключної компетенції органів Пенсійного фонду.
Натомість позивач не надала суду доказів подання для призначення пенсії оригіналу трудової книжки НОМЕР_1 з записом № 15 в тій редакції, на якій вона і наполягає, та як наслідок надання оцінки такому запису органом Пенсійного фонду.
При прийнятті рішення в спірних правовідносинах, суд досліджує правомірність рішення (дій) суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття (їх вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів (дій) із урахуванням подій, які сталися в майбутньому, зокрема, після звернення до суду.
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. Оскільки суду не надано доказів подання для призначення пенсії оригіналу трудової книжки НОМЕР_1 з записом № 15 в тій редакції, на якій наполягає позивач, а копія трудової книжки в тій редакції, що надана для призначення пенсії, не підтверджується оригіналом такої трудової книжки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.09.2024 № 254050010559 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, у рішенні від 30.01.2003 N 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 р. - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина