ЄУН: 336/11246/25
Провадження №: 3/336/119/2026 
П О С Т А Н О В А
про закриття провадження 
30 січня 2026 року         місто Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду міста Запоріжжя Турчинський Максим Ігорович, за участі секретаря судового засідання Єршової Алли Олексіївни, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; тел. НОМЕР_1 ; РНОКПП: не відомо -

В С Т А Н О В И В: 
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.11.2025р. серії ЕПР1 №503666, складений поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Гладишевим Олегом Павловичем, - 04.11.2025 23:20 м.Запоріжжя вулиця Іванова 109 гр. ОСОБА_1 керуючи ТЗ ВАЗ 2107 днз. НОМЕР_2 не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на перешкоду, а саме бардюрний камінь. Після вчинення ДТП з місця дорожньо-транспортної пригоди зник, чим порушив п.2.10а ПДР – залишення водіями ТЗ, ін.учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил. Відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП. 
Рух справи 
18.11.2025р. справу передано в провадження визначеного головуючого судді після автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд справи призначено на 11.12.2025р. Розгляд справи відкладався через неявку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення на 22.01.2026р. та на 30.01.2026р.
В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом повідомлення усно працівниками поліції під час складання адміністративного матеріалу. Заяв та клопотань щодо розгляду справи або відкладення розгляду справи до суду не направив.
Разом з тим, положенням статтею 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи вжиття всіх необхідних заходів для своєчасного виклику особи, визначені ст. 277 КУпАП строки розгляду вказаної справи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи, відносно якої складено протокол за наявними матеріалами у справі, що не суперечить ч.1 ст.268 КУпАП.
Встановлені суддею фактичні обставини та застосовані норми права 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Частина 2 ст.251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність за «залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні».
Як встановлено судом, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення було зазначено опис правопорушення, а саме:  ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом скоїв наїзд на перешкоду, та після вчинення ДТП з місця дорожньо-транспортної пригоди зник. 
Відповідно до приписів п.1.10 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 міститься визначення поняття водія, -такі поняття (дефініції):
водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;
дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом
пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне;
транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному;
При з`ясування фактичних обставин по справі, суддею було досліджено матеріали адміністративної справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього додатки, а саме відеозапис на технічні засоби - відео з боді-камер та реєстратора. 
З досліджених відеозаписів, які долучені до матеріалів адміністративної справи суддею встановлено наступні обставини: фіксування рух транспортного засобу поліцейських, який здійснив під`їзд до припаркованого автомобіля, біля автомобіля знаходяться три особи, до яких звертається поліцейський «Хто водій?», відповідь: «Нет водія», поліцейський: «Ваші документи!», відповідь: «Я не водій» (тривалість запису 00:02). Також на відеозаписі зафіксовано розмову поліцейських щодо необхідності написання пояснень та здійснення запису пояснень поліцейським під диктування іншого поліцейського (тривалість запису 00:09-00:12). В процесі розмови з поліцейським особа звертається до поліцейського «А ви може видеофиксацию показать как остановили, только что, мне просто интересно? Відповідь поліцейського: «Я вже пояснив стосовно відеофіксації» ( тривалість запису 00:11), «я буду ждать», «кого?» «відеофіксацію», «Я ж сказав нема її»(тривалість запису 00:11). Особа повідомила, що він не був за кермом: «Я не был за рулем» (тривалість запису 00:20). Інша особа звертається до поліцейського щодо керування ним автомобілем та виражає відмову від проходження огляду а стан сп`яніння, запропонований поліцейським (тривалість запису 00:36), «Еше один водитель нарисовался» (тривалість запису 00:37). 
Мотиви суду та прийняте рішення за наслідком розгляду справи
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За наслідком дослідження доказів у справі, суддя дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, за диспозицією якої визначено: «Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні», оскільки, на переконання судді, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом (автомобілем) або в інший спосіб особа приймала участь в дорожньому русі, зокрема відеозаписом підтверджується відсутність руху автомобіля (перебування у нерухливому стані), тобто виключається можливість виконувати функції водія саме ОСОБА_1 .
Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Так, у справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.
За таких обставин, на переконання судді, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, а саме, що за вчинене правопорушення має нести відповідальність саме особа, яка вчинила правопорушення, а в процесі розгляду адміністративної справи у судді виникли сумніви у винуватості особи щодо скоєння зазначеного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю. 
Слід зазначити, що дії посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення свідчать про невиправдано надмірну формальність адміністративної процедури з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності без повного з`ясування в сукупності усіх фактичних обставин у справі, які б надавали б можливість беззаперечно встановити факт скоєння зазначеного адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.122-4 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 122-4, 247 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя    Максим ТУРЧИНСЬКИЙ 
Постанова набрала законної чинності « »________________20__рік.
Дата видачі « »________________20___рік.