КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ
справа № 760/28499/25
провадження № 33/824/1040/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клочкова Аліна Олександрівна, на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №473876, водій ОСОБА_1 , 04 жовтня 2025 року о 23 год. 10 хв., по вул. Новопольова, 86/16 у м. Києві, керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного та алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, висновок 005179 від 05 жовтня 2025 року. 
Своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Не погоджуючись з постановою суду адвокат Клочкова А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної зазначає, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_1 був проведений поза межами двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а тому результати проведеного огляду в силу положень ч.ч. 4,5 ст. 266 КУпАП є недійсними.
Зазначає, що інспектор патрульної поліції вніс до протоколу недостовірні відомості, саме: з протоколу вбачається, що 04 жовтня 2025 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, проте як вбачається з відеозапису з бодікамери ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції і почав своє спілкування з ними о 22 год. 21 хв. За таких обставин апелянт вважає даний протокол неналежним та недопустимим доказом.
Звертає увагу на порушення встановленого порядку огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння, а саме після того, як ОСОБА_1 повідомив лікарю-наркологу та співробітникам поліції, проте що він з фізіологічних потреб не може здати зразки біологічного середовища у вигляді - сечі, у відповідності до п. 12 Розділу ІІІ Інструкції, у ОСОБА_1 необхідно було відібрати інші зразки біологічного середовища, зокрема, крові, слини, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук., для проведення обов?язкових лабораторних досліджень.
Таким чином, лікар-нарколог не запропонував та не відібрав у ОСОБА_1 зразки біологічного середовища у вигляді крові, слини, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук для проведення відповідних лабораторних досліджень, чим порушив вимоги п. 12 розділу І Інструкції, тому висновок КНП «КМКЛ №10» від 05 жовтня 2025 року є недопустимим, що тягне за собою неможливість його дослідження.
Наголошує, що в порушення, встановленої ст. 266 КУпАП процедури, жоден з працівників поліції не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а одразу доставили до медичного закладу.
Стверджує, що з висновку лікаря результат тестування на алкоголь склав 0,23 проміле, що лише на три сотих перевищило допустимий показник, а відповідно до Свідоцтва про повірку Драгеру вбачається, що границі допустимої основної - абсолютної похибки приладу при вимірюванні масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі складає плюс/мінус 0,004 ‰.
Також апелянт звертає увагу на порушення прав ОСОБА_1 під час його затримання.
У судове засідання, яке призначене на 28 січня 2026 року о 15 годині 00 хвилин, до Київського апеляційного суду з`явився ОСОБА_1 та його захисниця - адвокат Клочкова А.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити, з підстав викладених у ній.
Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 7 Розділу 3 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Згідно з п. 8 Розділу 3 Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Відповідно до п. 15 Розділу 3 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Як вбачається з матеріалів справи лабораторні дослідження на підтвердження стану наркотичного сп`яніння проведені не були, так як водій не здав сечу у медичному закладі, відповідно належних та допустимих доказів перебування водія в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.
Висновок КНП «КМКЛ № 10» щодо результатів медичного огляду від 04 жовтня 2025 року, відповідно до якого у водія ОСОБА_1 виявлено стан наркотичного (стимулятори), за відсутності лабораторних досліджень є неналежним доказом.
Також з даних відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 категорично заперечував проти того, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки заборонені препарати не вживав. Огляд ОСОБА_1 лікарем-наркологом проведено клінічно, без здійснення лабораторного дослідження.
На вказані вище обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що докази перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння відсутні.

Щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння суд зазначає наступне.

Порядок проведення огляду на стан сп?яніння в закладах охорони здоров?я і оформлення його результатів визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Відповідно до п. 4 Розділу Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп?яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Так, огляд на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою газоналізатора «Drager 6820», що підтверджується відповіддю на адвокатський запит, який міститься в матеріалах справи.
Як вбачається з Висновку лікаря-нарколога від 05 жовтня 2025 року результат тестування на алкоголь склав 0, 23‰, що лише на три сотих перевищило допустимий показник. 
Відповідно до Свідоцтва про повірку газоналізатора «Drager 6820» від 17 жовтня 2024 року вбачається що границі допустимої основної - абсолютної похибки приладу при вимірюванні масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі складає плюс/мінус 0,04‰.
Отже, з урахуванням абсолютної похибки приладу «Drager 6820», результат огляду ОСОБА_1 складає 0,23‰ - 0,04‰= 0,19‰.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ МВС/МО3 від 09.11.2015 №1452/735) передбачено, що встановлення стану алкогольного сп?яніння проводиться з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів, показання яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2‰ алкоголю в крові.
Так, з принципу дії приладу «Drager Alcotest 6820», слідує, що він фіксує вміст алкоголю не в крові (як зазначено в Інструкції №1452/735), а в видихуваних парах етанолу в повітря.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода
на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», міжнародний договір, що набрав чинності в установленому порядку, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені актом законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова №13 від 19 грудня 2014 року): якщо міжнародним договором, який набрав чинності, встановлено норми, що
відрізняються від положень національного законодавства, застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до Пленуму Верховного Суду України (Постанова №9 від 01 листопада 1996 року) чинні міжнародні договори, згоду на обов?язковість яких надала Верховна Рада, є частиною національного законодавства, і в разі конфлікту - застосовується міжнародний договір, якщо він не суперечить Конституції.
Відповідно до ст. 26 Віденської конвенції про право міжнародних договорів (1969) «Кожен чинний договір є обов?язковим для його учасників і має виконуватись ними добросовісно».
Згідно статті 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів (1969) «Сторона не може посилатися на положення свого внутрішнього права як на виправдання невиконання договору».
Так, статтею 8 пунктом 5 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.
Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп'яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається становить 0,5‰.
Відповідно до ст. 8 п. 5 Венської Конвениії про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, рівень алкоголю в крові водія не повинен перевищувати 0,50 г. чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, шо видихається. Тобто, гранична допустима межа алкоголю в крові становить 0,5‰.
Таким чином, Віденська конвенція встановлює граничний вміст алкоголю, який відповідає приблизно 0,525‰, що для легшого обрахунку округлюється до 0,5‰.
За таких обставин, апеляційний суд робить висновок, що, з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю, у повітрі, що видихав водій ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.
Крім того, за обставинами даної конкретної справи водій ОСОБА_1 не погодився з результатом драгеру, а клінічних досліджень в медичному закладі проведено не було, у водія не було відібрано сечу та не зроблено тест на вміст алкоголю, що також має трактуватись на користь водія, який обвинувачувався у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.
За відмови здати біологічний матеріал, могла йти мова про відмову від проходженні огляду, проте таке обвинувачення працівниками поліції не висунуто, а тому суд не має повноважень на перевірку наявності іншого складу правопорушення, ніж ставиться особі у вину.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року, підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клочкова Аліна Олександрівна- задовольнити.
Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року- скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа