Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2515/25
Провадження № 2/382/327/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
27 січня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Нарольського М. М.,
при секретарі судового засідання Матвієнко Ю. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 382/2515/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23273-07/2024 від 20.07.2024 року у розмірі 29853,20 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20.07.2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 23273-07/2024, згідно з умовами якого відповідач отримав 4000 грн кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, відповідно до графіку сплати кредитних коштів, платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем до 01.12.2024 року. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ " АВАНС КРЕДИТ " умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом. 24.12.2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 24122024, згідно якого було передано право вимоги до відповідача за кредитним договором № 23273-07/2024 від 20.07.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року сума заборгованості відповідача становить 29853,20 грн.
Ухвалою від 18.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; витребувано документи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд зазначає таке.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).
Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2)день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідачу направлялися судові повістки на судові засідання, підстави невручення вказані "адресат відсутній за вказаною адресою". Тож відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договору про надання фінансового кредиту № 23273-07/2024, укладеного 20.07.2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 (відповідач, позичальник) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків та штрафу (пені), право вимоги за яким перейшло до позивача за договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року. 
В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Проте договір про надання фінансового кредиту № 23273-07/2024, укладеного 20.07.2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 (відповідач, позичальник) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на якому фактично ґрунтуються позовні вимоги, відсутній в матеріалах справи, позивачем не доданий.
Натомість до матеріалів справи доданий інший договір про надання фінансового кредиту № 04157-08/2024, укладений ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" із особою – ОСОБА_1 з відповідачем у даній справі. Наявні в матеріалах справи інформаційне повідомлення, додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 04157-08/2024, що стосуються ОСОБА_1 . Проте, доданий лист iPay.ua Вих. № 3466_250423100736 від 23.04.2025 року, вказує, що 20.07.2024 року було проведено зарахування на карту № НОМЕР_1 на суму 7000 грн, що відрізняється від суми по тілу кредиту за договір про надання фінансового кредиту № 04157-08/2024. Відповідно до наданого розрахунку за кредитним договором № 04157-08/2024 від 04.08.2024 року відрізняється тіло кредиту та заявлені відсотки на які посилається позивач при зверненні з позовними вимогами.
Також, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ТОВ "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 24.12.2024 року укладено договір факторингу № 24122024. Проте, доданий реєстр боржників до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, має розрахунок заборгованості за кредитним договором 04157-08/2024 від 04.08.2024, а не на договорі № 23273-07/2024 від 20.07.2024 року - який заявлено в якості підстави та предмету позову, на якому ґрунтується позовна заява.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
В силу приписів ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Позивачем стверджується про виникнення у відповідача зобов`язань саме за договором про надання фінансового кредиту № 23273-07/2024, укладеного 20.07.2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 (відповідач, позичальник), однак не додано цього договору, а отже не доведено факту укладення цього договору та виникнення на підставі цього між сторонами зобов`язальних відносин, погоджених сторонами умов кредитного договору, строк, розмір відсотків, штрафних санкцій тощо. 
Про неможливість чи утруднення подання таких доказів позивачем не заявлено; клопотання про витребування доказів не заявлено. 
Таким чином, позивачем не доведено виникнення права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 23273-07/2024, укладеного 20.07.2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 , а отже посилання на набуття позивачем права вимоги за цим договором на підставі договору факторингу є необґрутованими та безпісдтавними. Будь-якого іншого договору укладеного з відповідачем матеріали справи також не містять. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
За таких обставин, позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
В силу ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу, у зв`язку із відмовою в позові повністю, покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23273-07/2024 від 20.07.2024 року відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 27.01.2026.

Суддя          М. М. Нарольський