ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 160/20743/23
адміністративне провадження № К/990/33142/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Ханова Р.Ф., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 (суддя: Дєєв М.В.
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024 (судді: Круговий О.О., Баранник Н.П., Шлай А.В.)
у справі № 160/20743/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» (далі - позивач, ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві, податковий/контролюючий орган), в якому просило суд: 
1) визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 27.07.2023 № 00511660704, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 23 216 966,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 5 804 241,50 грн.;
2) визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 27.07.2023 № 00511590704, яким збільшено суму грошового зобов`язання у розмірі 25 124 785,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 6 281 196,25 грн.;
3) визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 27.07.2023 № 00511700704, яким зменшено розмір від`ємного значення на суму 63 443 ,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач наголосив на протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки податковим органом порушено порядок проведення перевірки, з огляду те, що відповідачем не було належним чином повідомлено позивача про призначення та проведення невиїзної перевірки, а також позивачем не було отримано запит відповідача щодо отримання документів для проведення перевірки. 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 11.01.2024 (т. 7 а.с. 19-25), залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024 (т. 9 а.с. 198-202) адміністративний позов ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» задовольнив, визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення від 27.03.2023 № 00511660704, № 00511590704 та № 00511700704.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що податковим органом порушено вимоги п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України щодо вручення платнику податків до початку перевірки оскаржуваного наказу, з огляду на те, що право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у податкового органу виникає за сукупності двох умов: 1) наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та 2) надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).
Однак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, до суду не було надано доказів направлення на адресу позивача наказу про проведення перевірки та повідомлення.
Стосовно твердження відповідача про те, що копію наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 05.06.2023 № 2768-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» (код ЄДРПОУ 44464280» та повідомлення про проведення перевірки від 05.06.2023 № 45515/6/26-15-07-04-01 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий ідентифікатор №0315127730483), то суди попередніх інстанцій зазначили, що зі змісту наданих до суду доказів, зокрема фіскального чеку відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ВПЗ, Київ, 50 від 05.06.2023 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором № 0315127730483 не вбачається, які саме документи було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ««ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД».
При цьому, суди звернули увагу, що згідно із відомостями фіскального чеку відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ВПЗ, Київ, 50 зазначене рекомендоване повідомлення було вручено 13.06.2023, тобто в останній день перевірки, у зв`язку з чим в матеріалах справи відсутні докази отримання ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» наказу від 05.06.2023 № 2768-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення.
Відносно доводів податкового органу про направлення на адресу позивача запиту про надання інформації від 07.06.2023 № 47029/6/26-15-07-04-01, який було направлено 09.06.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий ідентифікатор № 0315127730491), то суди попередніх інстанцій зазначили, що зі змісту наданих до суду доказів, зокрема фіскального чеку відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ВПЗ, Київ, 50 від 09.06.2023 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором № 0315127730491 не вбачається, які саме документи було направлено на адресу ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД».
Крім того, суди акцентували увагу на тому, що рекомендований лист з повідомленням про вручення запиту з поштовим ідентифікатором № 0315127730491, був направлений позивачу 09.06.2023, тобто вже після того, як документальну позапланову невиїзну перевірку було розпочато контролюючим органом, що свідчить про незаконність початку проведення такої перевірки. Відтак, суди зазначили, що оскільки відповідачем не було дотримано порядку повідомлення позивача про проведення перевірки та не було належним чином вручено запит на отримання первинних документів, відповідачем формально без дослідження необхідних документів зроблено висновки та встановлені порушення під час перевірки.
Щодо посилань відповідача на акт від 30.05.2023 №2930/Ж6/26-15-07-04-01, відповідно до якого ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» не знаходиться за адресою реєстрації, то суди не прийняли такі доводи до уваги, оскільки такий акт був винесений до призначення та проведення перевірки на підставі наказу від 05.06.2023 № 2768-п та в межах проведеної у даному випадку перевірки відповідачем не здійснювались дії щодо встановлення місцезнаходження позивача.
Відносно наданих позивачем до суду первинних документів, то суди попередніх інстанцій зазначили, що такі документи не були наявні у відповідача під час перевірки та не було здійснено їх перевірку та аналіз, такі документи не були враховані під час винесення акту перевірки та спірних податкових повідомлень-рішень, а тому суд також не виходить за межі проведеної перевірки та не приймає до уваги надані позивачем первинні документи.
Суди попередніх інстанцій також зазначили, що надаючи аналіз змісту норм Податкового кодексу України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 дійшла висновку, що з метою дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, Податковим кодексом України встановлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Незважаючи на необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній все ж має право бути присутнім, що узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, відповідно до якого платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом. 
З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме, підстав для прийняття за її результатами актів індивідуальної дії, зокрема і податкового повідомлення-рішення.
Отже, посилаючись позицію Великої Палати Верховного Суду та на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.05.2022 у справі № 640/32377/20, суди попередніх інстанцій зазначили, що невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої, як незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень.
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій податковий орган звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою (т. 11 а.с. 1-15), в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункти 1 та 4 частини 4 статті 328 КАС України. Зауважено, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано положення пункту 42.2 статті 42, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 08.04.2021 у справі №812/821/17, від 15.02.2024 у справі №640/5183/20, від 27.11.2023 у справі №640/24273/19, від 11.06.2020 у справі №823/1606/17, від 09.10.2018 у справі №820/1864/17, від 23.05.2022 у справі №810/3116/18, що порядок вручення документів платнику податків, передбачений пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України не ставить можливість початку проведення перевірки у залежність від факту отримання платником документів, а обов`язковою умовою для того, щоб документи (в тому числі і наказ про проведення перевірки) вважались належним чином врученими є лише факт надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, з огляду на що контролюючий орган у відповідності до положень Податкового кодексу України направив за податковою адресою позивача копію наказу, у зв`язку з чим такий наказ є належним чином врученим в розумінні положень п. 42.2 ст. 42 ПК України.
Крім іншого, відповідач зазначив, що додаткових вимог до надсилання таких документів (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не містить. Звертає увагу, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги.
За переконанням скаржника Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 не встановлюють вимог до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення в частині зазначення реквізитів документа, що надсилається.
Також скаржником зазначено про неправильне застосування судами попередніх інстанцій пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, вчинено посилання на постанови Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, від 29.05.2020 у справі №826/27811/15, від 29.09.2022 у справі №826/3627/18, від 05.20.2020 у справі №826/678/16, від 16.04.2020 у справі №826/7760/15, зауважено про надання позивачем первинних документів лише до суду першої інстанції. Податковим органом вчинено покликання на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.02.2020 у справі №440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20, що у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме ненаданням платником податків первинних документів на вимогу, суд повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.
Отже, беручи до уваги, що позивачем не надано первинних документів на запит податкового органу для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкового кредиту та визнати ці суми не підтвердженими документально.
Головним управлінням ДПС у м. Києві вказано, що судом апеляційної інстанції проігноровано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 щодо підстав скасування рішень контролюючих органів. Скаржником наголошено на нерелевантності судової практики, на яку посилався суд апеляційної інстанції.
Крім того, скаржником зазначено, що судами попередніх інстанцій проігноровано доводи податкового органу щодо ряду істотних невідповідностей між наданими до суду позивачем документами, не надано належної правової оцінки доказам у справі, в тому числі в частині допиту свідка ОСОБА_1 , обставинам кримінальних проваджень №72024000000000002 від 30.01.2024, № 42022000000001468 від 21.10.2022, не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.08.2023 у справі № 320/3797/21, Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.
Позивач надіслав відзив на касаційну скаргу (т. 11 а.с. 58-69), в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі повідомлення від 05.06.2023 № 45515/6/26-15-07-04-01, виданого Головним управлінням ДПС у м. Києві, головним державним інспектором відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ окремих платників управління спеціального аудиту Головного управління ДПС у м. Києві Ящуком Олександром та головним державним інспектором відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ окремих платників управління спеціального аудиту Головного управління ДПС у м. Києві Чуєвим Русланом, на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 05.06.2023 № 2768-п, виданого на підставі п/п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст.79 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2023 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 03.04.2022 № 9068159198), за результатом якої складено акт перевірки № 44691/26-15-07-04-01/44464280 від 16.06.2023 (т. 1 а.с. 22-29).
Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
1) п. 44,1, п. 44.6 ст.44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Кодексу, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п.9.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, зі змінами та доповненнями, і, як наслідок, ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» завищено заявлено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2023 року на 23216966 грн.;
2) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44. п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198. п. 200.1. п. 200.2 ст. 200.4 п. 201.10 ст. 201 Кодексу, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999, № 996-XІV, зі змінами та доповненнями, і, як наслідок, ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» занижено суму податку на додану вартість, яка сплачується до державного бюджету (показник рядка 18 Декларації) за січень» 2022 на 25124785 грн.;
3) п. 44.1. п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 200.1. п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Кодексу, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, зі змінами та доповненнями, і, як наслідок, ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за березень 2023 на 63443 гривні.
На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.07.2023:
1) № 00511660704, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 23 216 966,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 5 804 241,50 грн.;
2) № 00511590704, яким збільшено суму грошового зобов`язання у розмірі 25124785,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 6 281 196,25 грн.;
3) № 00511700704, яким зменшено розмір від`ємного значення на суму 63 443,00 грн.
Вважаючи свої права порушеними, а спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3). 
Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статі 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.
Пунктом 79.1 статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до пункту 79.3 статті 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Згідно пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно із приписами пункту 42.4, 42.5 статті 42 ПК України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги".
Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.
Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.
Датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.
У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).
При цьому строк доставки документа в електронний кабінет, визначений абзацом п`ятим цього пункту, не зараховується до строку надіслання документів, визначеного цим Кодексом.
Платник податків один раз протягом року може надіслати контролюючому органу через електронний кабінет заяву про відмову отримувати документи через електронний кабінет. Датою завершення листування платника податків через електронний кабінет є дата, зазначена у квитанції про доставку контролюючому органу заяви про відмову отримувати документи через електронний кабінет.
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ГУ ДПС у м. Києві видано наказ від 05.06.2023 № 2768-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» (код ЄДРПОУ 44464280) (т. 1 а.с. 76) та повідомлення про проведення перевірки від 05.06.2023 № 45515/6/26-15-07-04-01 (т. 1 а.с. 77). 
При цьому, суди попередніх інстанцій вірно звернули увагу, що в акті перевірки від 16.06.2023 № 44691/26-15-07-04-01/44464280 вказано, що перевірку проведено на підставі наказу від 07.06.2023 № 2768-п, тобто містяться розбіжності щодо дати винесення наказу про проведення перевірки.
Зі змісту наказу також вбачається, що документальну позапланову невиїзну перевірку вирішено провести з 07.06.2023 тривалістю 5 робочих днів.
Однак копію наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 05.06.2023 № 2768-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ГЛОБАЛ ТРЕЙД ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» (код ЄДРПОУ 44464280» та повідомлення про проведення перевірки від 05.06.2023 № 45515/6/26-15-07-04-01 було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий ідентифікатор № 0315127730483). Згідно із відомостями фіскального чеку відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ВПЗ, Київ, 50 зазначене рекомендоване повідомлення було вручено 13.06.2023, тобто в останній день перевірки.
У постанові від 13.05.2022 у справі № 640/32377/20 Верховний Суд, за аналогічних обставин, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).
Такий висновок судів попередніх інстанцій повною мірою відповідає правозастосуванню, сформованому у вказаному висновку та необхідність відступу від такої правової позиції у касаційній скарзі не зазначається.
Отже, за з`ясованими в цій справі фактичними обставинами, позивач отримав наказ про призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки 13.06.2023, тобто вже після того, як таку перевірку фактично розпочато контролюючим органом (розпочато 07.06.2023), що, як правильно зазначили суди, свідчить про недотримання контролюючим органом обов`язкових умов вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України щодо вручення платнику податків до початку перевірки оскаржуваного наказу та є наслідком незаконності перевірки. Вказана обставина є самостійною та достатньою підставою, яка свідчить про протиправність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки та правильність їх скасування судами попередніх інстанцій. 
У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що судами попередніх інстанцій ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, із вказівкою про незастосування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 812/821/17, від 15.02.2024 у справі № 640/5183/20, від 27.11.2023 у справі № 640/24273/19, від 11.06.2020 у справі № 823/1606/17, від 09.10.2018 у справі № 820/1864/17, від 23.05.2022 у справі № 810/3116/18, однак, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані справи не є подібними до даної справи, з огляду на наступне.
Так у справах № 812/821/17, № 640/5183/20, № 640/24273/19 та № 823/1606/17 Верховним Судом зроблено висновки за інших фактичних обставини спору, оскільки, у таких справах, за наслідками надіслання на адресу платника податків наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення, до податкового органу повернувся конверт з відмітною за закінченням терміну зберігання. Тоді як у даній справі, наказ про проведення перевірки було вручено платнику податків після початку її проведення.
У справах № 820/1864/17 та № 810/3116/18, Верховним Судом зроблено висновки за результатами аналізу іншого правового регулювання, зокрема, на підставі ст. 42 та п. 79.2 ст. 79 ПК України, в редакції до 01.01.2017, яка і передбачала, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відносно посилання судів попередніх інстанцій на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18, від 29.05.2020 у справі № 826/27811/15, від 29.09.2022 у справі № 826/3627/18, від 05.20.2020 у справі № 826/678/16, від 16.04.2020 у справі № 826/7760/15, від 24.02.2020 у справі № 440/4443/18, від 27.04.2022 у справі № 420/13197/20, які стосуються ненадання під час проведення перевірки документів, то колегія суддів вважає вказані висновки не релевантними до даної справи, оскільки обставини цих справ в кожній окремій ситуації є відмінними до даної справи. Тим більше у даній справі встановлено порушення податковим органом порядку проведення перевірки, які є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.
При цьому, колегія суддів погоджується з доводами податкового органу про те, що ні податкове законодавство, ні Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 не встановлюють вимог до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення в частині зазначення реквізитів документа, що надсилається. Проте, вказані доводи не свідчать про дотримання податковим органом порядку, передбаченого п. 79.2 ст. 79 ПК України в частині надіслання та вручення наказу про проведення невиїзної перевірки.
Відносно посилання податкового органу на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, в якій зазначено, що підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, шо вплинули або об`єктивно могли вплинути на правомірність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення», то колегія суддів вважає вказані доводи податкового органу необґрунтованими, оскільки у цій же постанові ВП ВС дійшла висновку, які до речі стосувалися питання проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що аналізованими нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Щодо посилання податкового органу на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного в постановах від 22.05.2023 у справі №420/5019/22 та у постанові від 03.08.2023 у справі № 320/2797/21, в яких зазначено, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини 4 статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається, то Суд вважає вказані доводи безпідставними, оскільки порушення порядку проведення перевірки, що встановлено судами попередніх інстанцій та доведено позивачем, нівелює всі інші доводи та дії податкового органу про дотримання її порядку.
Відносно доводів податкового органу про ігнорування судами попередніх інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанов від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, в якій зазначено, що у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, то Суд вважає вказані доводи безпідставними, зважаючи на те, що обставини у такій справі не є подібними до даної справи.
Щодо покликань податкового органу на те, що судами попередніх інстанцій проігноровано доводи податкового органу щодо ряду істотних невідповідностей між наданими до суду позивачем документами, не надано належної правової оцінки доказам у справі, в тому числі в частині допиту свідка ОСОБА_1 , обставинам кримінальних проваджень №72024000000000002 від 30.01.2024, № 42022000000001468 від 21.10.2022, не враховано Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, то колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими, оскільки, по-перше, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних може бути належною підставою наказу про проведення перевірки, з відомостями якого про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, що в даному випадку не було дотримано податковим органом, по-друге, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 78 КАС України (у редакції після 15.12.2017) лише вирок суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, може встановлювати факти, що впливають на визначення податкових зобов`язань, і можуть бути використані податковим органом при наданні оцінки фінансово-господарським операціям платників податків.
Відтак, доводи касаційної скарги, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди попередніх інстанції допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України (у редакції, після набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі № 160/20743/23, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді Р.Ф. Ханова
В.П. Юрченко