Справа № 560/19897/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

23 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. 

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористався, жодних документів до суду не подав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.

02.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення № 220750002742 від 08.11.2023 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі №560/12382/24, яке набрало законної сили 15.04.2025 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08.11.2023 №220750002742 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.11.1979 по 22.12.1980.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницький області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.11.2023 із врахуванням пільг щодо обчислення стажу роботи відповідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з урахуванням висновків викладених у цьому судовому рішенні.

Не зважаючи на те, що вказане судове рішення набрало законної сили лише 15.04.2025, відповідачем 24.03.2025 прийнято нове рішення №220750002742, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за результатами повторного розгляду заяви від 02.11.2023, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі №560/12382/24, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше 30 років.

Про існування оскаржуваного рішення пенсійного органу від 24.03.2025 позивачу стало відомо із повідомлення органу ДВС від 07.10.2025.

Позивач, вважаючи порушеним право на пенсійне забезпечення, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796).
Згідно з ст. 9 Закону №796 (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.
Згідно з частиною другою статті 56 Закону №796 право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Як вбачається з оскаржуваного рішення відповідачем зараховано всі періоди роботи позивача, що також не заперечується позивачем, відтак у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, а тому такі обставини відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.
Враховуючи, що позивач не заперечує наявності у нього страхового стажу 28 років 25 днів, то питання достовірності зарахування органом Пенсійного фонду страхового стажу не є спірним в межах цієї судової справи.
Проте, позивач покликаючись на положення ч. 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ стверджує, що він має право на призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII за наявності не менше 20 років страхового стажу, вважаючи достатніми понад 28 років страхового стажу для призначення такої пенсії.
Вирішуючи спір в цій частині суд виходить з наступних міркувань.
Так, стаття 56 Закону №796 визначає пільги щодо обчислення стажу роботи (служби), зокрема частиною другою якої встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років.
Стаття 27 Закону №1058-IV визначає розмір пенсії за віком, частиною другою якої встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Суд зауважує, що частина 2 статті 56 Закону №796-XII визначає не умови призначення пенсії, а пільгу щодо збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж (чоловіки понад 20 років, жінки понад 15 років), але не вище 75% заробітку, яка підлягає встановленню при призначенні особі пенсії.
В свою чергу стаття 27 Закону №1058-IV визначає умови обчислення розміру пенсії при її призначенні, а не умови її призначення.
Враховуючи викладене, позивач покликаючись до положень ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII та ч. 2 ст. 27 Закону №1058-IV, які регулюють «умови обчислення розміру пенсії», дійшов хибного висновку про поширення таких норм на «умови призначення пенсії» та, як наслідок, про наявність у нього права на призначення пенсії за віком при наявності понад 28 років страхового стажу.
Таким чином в ході судового розгляду цієї справи суд встановив, що позивач досягнув віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV, однак не має достатню кількість страхового стажу, а відтак відповідно до вимог чинного законодавства України він не набув права на призначення пенсії за віком.
Отже, за наслідками розгляду справи судом не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача, тому суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного у справі рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул.Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		Я.В. Драновський